УХВАЛА

07 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 522/10872/21
адміністративне провадження № К/9901/35010/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі №522/10872/21 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації,

УСТАНОВИВ:
Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 червня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року, позов задоволено.
Затримано громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 14 грудня 2021 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Судові рішення попередніх інстанцій мотивовані тим, що громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, оскільки незаконно перебуває на території України. Також, суди зауважили, що останній раніше ухилявся від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, а тому існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик його втечі, а тому наявні усі підстави для затримання вказаного громадянина та видворення його за межі території України.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 11 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень слідує, що предметом спору у цій справі є затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні.
Отже, виходячи з предмету спору та статусу позивача, який є іноземцем і перебуває на території України, спір, що виник між сторонами віднесено до справ незначної складності, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Оскаржуючи судове рішення, прийняте у справі незначної складності, відповідач зазначає, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Обґрунтовуючи наявність виняткових обставин, передбачених підпунктами «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що ця справа була помилково віднесена до категорії справ незначної складності судом апеляційної інстанції, який зазначив, що постанова оскарженню не підлягає.
Верховний Суд звертає, увагу скаржника, що частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Ураховуючи пункт 11 частини шостої статті 12 КАС України та предмет позовних вимог, ця справа є справою незначної складності. Підпункт «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість оскарження судових рішень до суду касаційної інстанції, якщо суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
З огляду на зазначені норми процесуального законодавства, суд не приймає до уваги твердження скаржника, щодо помилкового віднесення судом апеляційної інстанції цієї справи до справ незначної складності.
Крім цього, скаржник зазначає, що ця справа має виняткове значення, оскільки у цій справі вирішується питання щодо затримання особи відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на шість місяців.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має загальний характер та притаманне кожній аналогічній справі.
З матеріалів касаційної скарги не вбачається виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.
Отже, скаржник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, прийняті у справі незначної складності, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України 

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі №522/10872/21 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк