ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 р.	Справа № 520/4565/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 26.04.21 року по справі № 520/4565/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  
          про  визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинти певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові у наданні інформації стосовно ОСОБА_2 на адвокатський запит вих. №179 від 07.02.2021; скасувати лист Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2000-0213-8/20857 від 10.02.2021 про відмову у надані інформації стосовно ОСОБА_2 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати позивачу доступ до інформації на адвокатський запит ОСОБА_1 вих. №179 від 07.02.2021 в повному обсязі, а саме: 1) Чи перебуває на обліку ОСОБА_2 у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області? 2) Якщо так то в якому районі (відділі, відділенні, тощо) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області?; 3) Яка пенсія (за віком, по інвалідності, тощо) призначена ОСОБА_2 та з якого часу?; 4) Надати довідку про розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 по 31.12.2020 (із вказанням розміру пенсійного забезпечення за кожний місяць)?; 5) Чи перераховано відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2010 у справі №2а-1836/10/02/2018 розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 ?; 6) Чи виплачується ОСОБА_2 пенсійне забезпечення у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком?; 7) Який розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 станом на сьогодні та яким чином він розрахований?.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність судового рішення, постановлення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що 07.02.2021 року позивач звернувся до відповідача із адвокатським запитом відповідно до ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» для отримання інформації стосовно свого клієнта - ОСОБА_2 , для надання йому правничої допомоги. Вказує, що листом №2000-0213-8/20857 від 10.02.2021 року ГУ ПФУ в Харківській області протиправно відмовило у наданні запитуваної інформації, посилаючись на те, що запитувана інформація містить персональні дані особи, а тому є інформацією з обмеженим доступом. Стверджує, що адвокатський запит стосувався даних виключно про клієнта позивача (розмір пенсії, коли призначена, тощо). Зауважує, що розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 року у справі №820/5938/16. Зазначає, що у даному випадку відмова відповідача у наданні інформації на адвокатський запит не дає можливість надавати правничу допомогу клієнту позивачем, а відтак робиться негативна оцінка професійний діяльності позивача та порушуються його права.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року без змін. Зазначає, що на підставі частини другої статті 21 Закону України “Про інформацію” інформація про фізичну особу є конфіденційною. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Вказує, що у зв`язку з тим, що запитувана інформація стосовно ОСОБА_2 носить конфіденційний характер, сформовані програмним забезпеченням рішення (розпорядження) містять конфіденційну інформацію про фізичну особу, зокрема, дані про адресу проживання (реєстрації), дату народження та розмір пенсійної виплати, згода на надання адвокату Сагайдаку Е.С. своїх персональних даних, в пенсійній справі ОСОБА_2 відсутня, тому отримати запитувану інформацію може при наданні відповідної заяви лише особисто ОСОБА_2 (або його законний представник, що діє на підставі довіреності, засвідченої нотаріально). Також запитувану інформацію може бути надано за офіційними запитами органів прокуратури, суду та інших правоохоронних органів у визначених законом випадках.
Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.
ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало до суду заяву про розгляд справи без участі представника управління.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач - адвокат Сагайдак Е.С., діючи в інтересах ОСОБА_2 , направив адвокатський запит № 179 від 07.02.2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням протягом п`яти робочих днів надати йому інформацію відносно ОСОБА_2 , а саме:
1) Чи перебуває на обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інд. код НОМЕР_1 ) у ГУ ПФУ в Харківській області?;
2) Якщо так, то в якому районі (відділі, відділенні, тощо) ГУ ПФУ в Харківській області?;
3) Яка пенсія (за віком, по інвалідності, тощо) призначена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інд. код НОМЕР_1 ) та з якого часу?;
4) Надати довідку про розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2020 року (із вказанням розміру пенсійного забезпечення за кожний місяць);
5) Чи перераховано відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2010 у справі №2а-1836/10/02/2018 розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 .?;
6) Чи виплачується ОСОБА_2 пенсійне забезпечення у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком?;
7) Який розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 станом на сьогодні та яким чином він розрахований (а.с. 7).
До вказаного адвокатського запиту, згідно вимог ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ОСОБА_1 було долучено посвідчені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру на ведення справи (а.с. 8, 9).
Листом №2000-0213-8/20857 від 10.02.2021 ГУ ПФУ в Харківській області заявнику - адвокату Сагайдаку Е.С. було відмовлено у наданні запитуваної інформації, посилаючись на те, що запитувана інформація містить персональні дані особи, а тому є інформацією з обмеженим доступом.
У листі №2000-0213-8/20857 від 10.02.2021 зазначалось, що нормами спеціального Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який має превалюючу силу над нормами загальних законів, встановлено обмеження у наданні на адвокатський запит інформацію з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Окрім цього, у відповіді було зазначено, що ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Керуючись вищенаведеним, а також тим, що заява про призначення пенсії містить конфіденційну інформацію про фізичну особу, зокрема, дані про адресу проживання, (реєстрації), дату народження та розмір пенсійної виплати, згода на надання адвокату Сагайдаку Е.С. своїх персональних даних, в пенсійній справі ОСОБА_2 відсутня, тому отримати запитувану інформацію може при наданні відповідної заяви лише особисто ОСОБА_2 (або його законний представник, що діє на підставі довіреності, засвідченої нотаріально). Також запитувану інформацію може бути надано за офіційними запитами органів прокуратури, суду та інших правоохоронних органів у визначених законом випадках.
Позивач, посилаючись на те, що запит стосувався даних виключно його клієнта (розмір пенсії, коли призначена, тощо), вважаючи таку відмову у наданні запитуваної інформації протиправною, звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка на відповідність закону дій пенсійного органу щодо надання інформації на адвокатський запит в такому складі учасників справи є недоцільною та може бути надана судом у призмі спірних правовідносин між ОСОБА_2 та пенсійним органом, в тому числі за процесуальної участі адвоката Сагайдака Е.С. як представника, який на підставі договірних відносин зі своїм клієнтом уповноважений надавати професійну правничу допомогу.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, регулюється Законом України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі по тексту – Закон №2939-VI).
Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі по тексту – Закон №5076-VI) адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
Частина 2 ст.24 Закону №5076-VI передбачає, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Таким чином, з системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому направлено належним чином оформлений адвокатський запит, зобов`язаний надати запитувану інформацію та копії документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Згідно з ч.2 ст.21 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до ст.ст. 32, 34 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Згідно з офіційним тлумаченням положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках, зокрема: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Разом з тим, згідно з положеннями ч.7 ст.6 Закону №2939-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обмеженню в доступі підлягає певна інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
Статтею 6 Закону України «Про захист персональних даних» встановлені загальні вимоги до обробки персональних даних. Під обробкою, серед іншого, варто розуміти як збирання, так і поширення (розповсюдження, передачу) персональних даних (стаття 2 Закону України «Про захист персональних даних»).
Так, зокрема, ч.5 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачає, що обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Схожі положення містяться у ст.14 Закону України «Про захист персональних даних», якою передбачено поширення відомостей про фізичну особу лише за її згодою або уповноваженої нею особи, крім випадків, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Порядок доступу до персональних даних особи регулюється ч.3 ст.16 Закону України «Про захист персональних даних», в якій зазначено, що доступ до персональних даних надається у відповідь на запит суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, яким відповідно до положень згаданого Закону може бути будь-яка третя особа.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.4 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.
Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
За приписами статті 20 Закону №5076-VI  під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: 1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); 2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; 3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; 4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; 5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; 6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг; 7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;  8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом; 9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів; 10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань; 11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.
Статтею 23 Закону №5076-VI закріплені гарантії адвокатської діяльності, а саме професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності (пункт 1 частини першої); забороняється вимагати від адвоката, його помічника, стажиста, особи, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, а також від особи, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю, надання відомостей, що є адвокатською таємницею. З цих питань зазначені особи не можуть бути допитані, крім випадків, якщо особа, яка довірила відповідні відомості, звільнила цих осіб від обов`язку зберігати таємницю в порядку, передбаченому законом (пункт 2 частини першої); забороняється втручання у правову позицію адвоката (пункт 11 частини першої); не можуть бути підставою для притягнення адвоката до відповідальності його висловлювання у справі, у тому числі ті, що відображають позицію клієнта, заяви у засобах масової інформації, якщо при цьому не порушуються професійні обов`язки адвоката (пункт 15 частини першої); забороняється ототожнення адвоката з клієнтом (пункт 16 частини першої); дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку (пункт 17 частини першої).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно зі ст.12 Закону №5076-VI особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.
Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.
Відповідно до ст.17 Закону №5076-VI Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
У постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 липня 2019 року у справі № 855/229/19 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 910/3845/19 міститься висновок про те, що особа адвоката підтверджується посвідченням адвоката України та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.
Тоді як відомості до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
Стаття 32 Закону №5076-VI передбачає порядок припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в порядку Закону №5076-VI з адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію відносно ОСОБА_2 , а саме:  1) Чи перебуває на обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інд. код НОМЕР_1 ) у ГУ ПФУ в Харківській області?; 2) Якщо так, то в якому районі (відділі, відділенні, тощо) ГУ ПФУ в Харківській області?; 3) Яка пенсія (за віком, по інвалідності, тощо) призначена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інд. код НОМЕР_1 ) та з якого часу?; 4) Надати довідку про розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2020 року (із вказанням розміру пенсійного забезпечення за кожний місяць); 5) Чи перераховано відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2010 у справі №2а-1836/10/02/2018 розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 .?; 6) Чи виплачується ОСОБА_2 пенсійне забезпечення у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком?; 7) Який розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 станом на сьогодні та яким чином він розрахований (а.с. 7).
До вказаного запиту позивачем додано засвідчену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2948 від 25.07.2019 року, засвідчену копію ордеру (серія ВІ №1031912 від 07.02.2021 року), який видано для надання правової допомоги зокрема у ГУ ПФУ в Харківській області. Будь-яких обмежень ордер не містить.
Доказів того, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю визнано у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, матеріали справи не містять. Також,  відсутні докази щодо припинення права ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю у порядку, передбаченому законом.
Таким чином, висновок посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про те що адвокат, який діє в інтересах свого клієнта (позивача) немає права отримати затребувану інформацію, є незаконним.
Крім того, згідно з ч.7 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що  ГУ ПФУ у Харківській області протиправно відмовило у наданні запитуваної адвокатом інформації у зв`язку з наявністю в ній конфіденційної інформації, в такому випадку необхідно було виключити конфіденційну інформацію (надати витяг, або надати для ознайомлення копію документу, видаливши з нього конфіденційну інформацію).
Щодо доводів відповідача про те, що до запиту не надано згоди адвокату на зібрання конфіденційної інформації про фізичну особу, то такі колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги із замовником  адвокат наділяється правом підписувати всі процесуальні та інші необхідні документи.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі, проте не позбавлений правової можливості захистити право клієнта на отримання інформації шляхом звернення в його інтересах до суду, з огляду на наступне.
Так, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Однак, порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №825/1549/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Аналіз положень статті 24 Закону №5076-VI, у якій розкрито зміст і мету адвокатського запиту, дають підстави для висновку, що адвокатський запит є способом отримання копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
Таким чином, отримавши відмову у наданні запитуваної інформації, адвокат є стороною правовідносин, що виникли в даному випадку.
Зі змісту положень процесуального законодавства вбачається, що належним позивачем є особа, яка дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність позивача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, перш за все врегульовані Законом №5076-VI, тому ОСОБА_1 є належним позивачем у справі. 
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові у наданні інформації стосовно ОСОБА_2 на адвокатський запит вих. №179 від 07.02.2021 року.
За цим, колегія суддів приймає як належні доводи апеляційної скарги позивача про протиправність дій відповідача в вищезазначеній частині.
Разом з тим, в частині позовних вимог щодо скасування листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2000-0213-8/20857 від 10.02.2021 слід відмовити, оскільки зазначений лист не є актом індивідуальної дії, отже не є рішенням суб`єкта владних повноважень та носить інформативний характер.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу доступ до інформації на адвокатський запит ОСОБА_1 вих. №179 від 07.02.2021 в повному обсязі, а саме: «1) Чи перебуває на обліку ОСОБА_2 у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області? 2) Якщо так то в якому районі (відділі, відділенні, тощо) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області?; 3) Яка пенсія (за віком, по інвалідності, тощо) призначена ОСОБА_2 та з якого часу?; 4) Надати довідку про розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 по 31.12.2020 (із вказанням розміру пенсійного забезпечення за кожний місяць)?; 5) Чи перераховано відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2010 у справі №2а-1836/10/02/2018 розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 ?; 6) Чи виплачується ОСОБА_2 пенсійне забезпечення у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком?; 7) Який розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_2 станом на сьогодні та яким чином він розрахований?», то колегія суддів вказує наступне.
Як було зазначено вище, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Так, фактично спірним питанням по даній справі є право позивача на належний розгляд адвокатського запиту №179 від 07.02.2021 року.
При цьому, передчасне задоволення вимог щодо конкретних питань, зазначених в адвокатському запиті, фактично суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.
Також, у разі незгоди позивача з подальшими діями відповідача, останній не позбавлений права звернутися з захистом порушених прав з відповідним позовом до суду.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що вищезазначена позовна вимога заявлена позивачем передчасно, тому не підлягає задоволенню.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України   принципу верховенства права та встановлених   статтею 2 КАС України   завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача надати представнику ОСОБА_2  - адвокату Сагайдаку Едуарду Сергійовичу змістовну відповідь на адвокатський запит №179 від 07.02.2021 з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).  
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч.2 ст.317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові у наданні інформації стосовно ОСОБА_2 на адвокатський запит вих. №179 від 07.02.2021, та зобов`язання відповідача надати представнику ОСОБА_2  - адвокату Сагайдаку Едуарду Сергійовичу змістовну відповідь на адвокатський запит №179 від 07.02.2021 з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. 
Оскільки відповідно до п.2 ч.6 ст.12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію і дана справа відноситься до справ незначної складності, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 по справі № 520/4565/21  скасувати.
Прийняти нове рішення, яким   позов задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові у наданні інформації стосовно ОСОБА_2 на адвокатський запит вих. №179 від 07.02.2021.
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області  надати представнику ОСОБА_2  - адвокату Сагайдаку Едуарду Сергійовичу змістовну відповідь на адвокатський запит №179 від 07.02.2021 з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  13.12.2021 року