ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2012/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/1687/20 Категорія: 307010000 	Симоненко О. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       18 листопада 2021 року  м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Різника Юрія Сергійовича на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року (повний текст судового рішення виготовлено 22 вересня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Матусівської сільської ради, треті особи: державний нотаріус Шполянської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Курінний Віктор Васильович, Новосанжарська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, –
в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Різник Ю.С. звернувся до суду з вказаним позовом до Матусівської сільської ради, посилаючись на такі обставини.
21 липня 2020 року завідувач Шполянської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Курінний В.В. своїм листом повідомив ОСОБА_1 про наявність заповіту, складеного ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на випадок своєї смерті заповів позивачці земельну ділянку площею, 2,31 га. З заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 як спадкоємиця першої черги. У листі нотаріус зазначив, що до 21.08.2020 ОСОБА_1 слід надати докази про прийняття спадщини за заповітом або підтвердження про звернення до суду.
01.09.2020 позивачка звернулася до Шполянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою від 02.09.2020 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення із такою заявою.
Про існування заповіту вона дізналась 30.07.2020 при отриманні листа від нотаріуса.
ОСОБА_1 не є родичкою спадкодавця, вона та спадкодавець проживали за різними адресами. З огляду на вказане вважає, що пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини за заповітом з поважних причин.
У позові просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Таке рішення суд мотивував тим, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. 
Територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини є відповідачами у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами. У даній справі ОСОБА_2 , яка за ініціативою суду залучена до участі у справі як третя особа, в межах шестимісячного строку направила до Шполянської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а отже вона є такою, що прийняла спадщину. Тому, позов пред`явлений до неналежного відповідача (до Матусівської сільської ради), що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. 
Так як позов подано до неналежного відповідача, суд, не розглянувши позов по суті спору, відмовив у його задоволенні, роз`яснивши право позивачки на звернення до суду до належного відповідача, а саме до ОСОБА_2 . 
Рішення оскаржено в апеляційному порядку представником позивачки – адвокатом Різником Ю.С. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 20.01.2021 ОСОБА_2 заявила клопотання про залучення її до участі у справі в якості співвідповідача. 22.01.2021 суд залучив ОСОБА_2 до участі у справі третьою особою. При розгляді цього клопотання представник позивачки адвокат Різник Ю.С. не заперечував проти заявленого клопотання і поклався на розсуд суду. Отже, за висновком апелянта, позивач ніяким чином не порушував та не обмежував іншим учасникам в реалізації їх законних прав та інтересів. При цьому, апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду про обов`язок суду встановити належних відповідачів та замінити їх у разі необхідності.
Посилаючись на такі аргументи, апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.
На апеляційну скаргу надійшов відзив від представника Матусівської сільської ради Слободяника В.В., в якому він заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи про те, що заміна неналежного відповідача (в даному випадку Матусівську сільську раду) на належного ( ОСОБА_2 ) здійснюється виключно за клопотанням позивача. Впродовж усього строку розгляду справи сторона позивача з такою заявою до суду не зверталась, а тому відмова судом у задоволенні позову з підстав звернення до неналежного позивача є цілком законним. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. 
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги 
З доказів, наявних в матеріалах справи, суд встановив такі обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14.04.2016, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області 14.04.2016 року серія НОМЕР_1 , актовий запис №3 від 21.02.2015 (том 1, а.с.167).
В копії спадкової справи 171/2015 наявний заповіт від 05.12.2008, посвідчений секретарем Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області Броварською Л.П., зареєстрований в реєстрі за №825, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження: земельну ділянку площею 2,31 га, що знаходиться в межах Матусівської сільської ради та належить на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку ЧР№109511, виданого 26.04.2004 Шполянською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 , 1973 року народження (а.с.164 зворот том1).
Заповіт є чинним, зареєстровано у спадковому реєстрі за №58921323 (том.2 а.с.44,45).
Відповідно до листа Матусівської сільської ради від 01.03.2021 № 369 відсутня можливість надати оригінал заповіту, оскільки заповіти та журнали нотаріальних дій Матусівської сільської ради були викрадені чи втрачені до 19.11.2020 року (том 1 а.с.138). За даним фактом відкрито кримінальні провадження.
Листом завідувача Шполянської державної нотаріальної контори від 21.07.2020 №356/02-14 ОСОБА_1 повідомлено про смерть ОСОБА_3 та про наявність заповіту на її ім`я. В листі зазначено про необхідність звернення до нотаріальної контори для надання доказів прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 18 том.1).
01.02.2020 ОСОБА_1 звернулась до Шполянської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 (а.с.19 том.1).
Державний нотаріус Шполянського районного нотаріального округу Курінний В.В. постановою від 02.09.2020 вих. № 435/02-31 (а.с. 20 том.1) відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з відповідною заявою про прийняття спадщини. 
18.12.2020 Шполянська державна нотаріальна контора направила спадкову справу №171 за 2015 рік після смерті ОСОБА_3 на адресу Новосанжарської державної нотаріальної контори як таку, що заведена помилково (том 1, а.с.67,156 ).
Предметом позову, поданого до Матусівської сільської ради, є визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.
Суд відмовив у задоволенні позову, так як він пред`явлений до неналежного відповідача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.
Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Зазначене відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі №140/871/16-ц (провадження №61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі №200/9984/16-ц (провадження №61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі №2516/1356/12-ц (провадження №61-28938св18).
Верховний Суд у своїй постанові від 25 липня 2018 року у справі № 462/3355/16-ц (провадження № 61-17369св18) дійшов такого висновку. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що: «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем».
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.
Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивачем неправильно визначено суб`єктний склад учасників справи, вказано відповідачем Матусівську сільську раду, за наявності іншого спадкоємця: ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом. Встановивши, що у спадкодавця існують інші спадкоємці, позивач своєчасно не звернувся з самостійним клопотанням про заміну неналежного відповідача до закінчення підготовчого провадження. Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_2 про залучення її в якості співвідповідача, не впливає на висновок суду, оскільки позивач з огляду на ст. 51 ЦПК України повинен сам заявити клопотання про заміну відповідача.
Отже, незалучення особи, яка має відповідати за пред`явленим позовом як відповідач чи співвідповідач, є підставою відмови в задоволенні позову у зв`язку з неналежним складом осіб, які повинні брати участь у розгляді справи.
При цьому, суд не вирішує питання щодо поважності пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на неналежний суб`єктний склад учасників справ. Позивач не позбавлений права захистити свої права шляхом пред`явлення у встановленому законом порядку позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до належних відповідачів, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.
На підставі викладеного рішення місцевого суду є цілком законним.
Керуючись ст.ст.  35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Різника Юрія Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Судді