ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2067/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  13 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                        Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області,   в якому просить:
-          визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Київській області щодо відмови змінити формулювання причини звільнення шляхом внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №436 о/с від 23.08.2018 в частині звільнення за п.7 ч.1   ст.77 Закону України "Про Національну поліцію"   (за власним бажанням) та вважати звільненим з 01.09.2018 ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1   ст.77 Закону України "Про Національну поліцію"   (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції);
-          зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Київській області змінити формулювання причини звільнення шляхом внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №436 о/с від 23 08.2018 в частині його звільнення за п.7 ч.1   ст.77 Закону України "Про Національну поліцію"   (за власним бажанням) та вважати звільненим з 01.09.2018 ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1   ст.77 Закону України "Про Національну поліцію"   (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач протиправно відмовляє внести зміни в частині формулювання причин звільнення, оскільки ВЛК встановлено причинно-наслідковий зв`язок між службою в поліції та отриманням інвалідності.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю, з чим не погоджується відповідач та у зв`язку з чим подав апеляційну скаргу.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а окрім цього не враховано існуючої практики Верховного Суду з аналогічних спорів.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ НП в Київській області, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розглядові апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Виходячи з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   майор поліції, з 15.04.2016 по 01.09.2018 працював на посаді старшого інспектора сектору пожежної безпеки управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області.
Наказом Національної поліції України від 23.08.2018 №436-ос позивача звільнено зі служби в органах Національної поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням)   Закону України «Про Національну поліцію».
Надалі, постановою №74 від 08.11.2018 військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України в Київській області» ОСОБА_1 визнано непридатним до служби в поліції та встановлено, що захворювання, пов`язано з проходженням служби в поліції.
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №1056016 від 29.01.2019 та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серії АГ №0026368 від 29.01.2019 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності із втратою працездатності 50% та встановлено, що   причиною інвалідності є захворювання пов`язане із проходженням служби в поліції.
Виходячи з такого, позивач 11.12 2019 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №436 о/с від 23.08.2018 в частині причин звільнення та внести зміни, а саме: вказати, що позивач відповідно до   Закону України «Про національну поліцію»   звільнений зі служби на підставі п. 2 (через хворобу - за рішенням медичної комісії) ч.1   ст.77 Закону України «Про національну поліцію»
Листом від 19.12.2019 №М-1378 відповідач відмовив у внесенні змін та зазначив, що встановлення непридатності поліцейського до служби в поліції за рішенням медичної комісії повинно передувати дню звільнення зі служби.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 19.04.2021 року.
Переглядаючи зазначене судове рішення, колегія суддів виходить з того, що приписами частини другої   статті 19 Конституції України   встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає   Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №   580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до частин      третьої, четвертої   статті 59 Закону № 580-VIII   рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених   законом   та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з частиною першою   статті 60 Закону № 580-VIII   проходження служби в поліції регулюється цим   Законом   та іншими нормативно-правовими актами.
За змістом частини першої   статті 77 Закону № 580-VIII   поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у випадках: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим   Законом   граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (частина п`ята   статті      59 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII).
Відповідно до   статті 59 Закону України «Про Національну поліцію»   з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими,   наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року № 1235   затверджений Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235).
У Розділі ІІ Порядку № 1235 зазначено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.
Згідно з пунктом 10 Розділу ІІІ Порядку № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.
Організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначено Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим   наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 квітня 2017 року № 285   (далі Положення № 285).
Відповідно до абз. 9 п. 5 Розділу І Положення № 285 постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби.
Згідно з п.п. 1-3 Розділу ІІ Положення № 285 лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК. Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС, медична (військово-лікарська) комісія державної установи "Територіальне медичне об`єднання" МВС в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО). ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.
До функцій штатних ВЛК належить, зокрема: 1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги; 2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи; 3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках; 4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК (п. 16 Розділу ІІ Положення № 285).
Направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи здійснюють відповідні підрозділи кадрового забезпечення Національної поліції України, командири частин НГУ (п. 1 Розділу ІІІ Положення № 285).
У направленні зазначаються мета і питання, які підлягають вирішенню ВЛК, у тому числі надається інформація щодо осіб, що звільняються зі служби, зазначаються вислуга років і мотиви звільнення, термін проходження служби в поліції; щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх поліцейських зазначається, коли і з якої причини зазначені особи були звільнені зі служби, та надаються відомості про проходження ними ВЛК у минулому (п. 2 Розділу ІІІ Положення № 285).
Згідно з пунктом 13 Розділу VI Положення № 285 колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.
Особи, зазначені в пункті 13 цього розділу, надають до ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби, у випадку отримання травми (поранення) під час служби - надають відповідний Акт про нещасний випадок та документацію, складену за результатами надання первинної медичної допомоги з цього приводу (п. 14 Розділу VI Положення № 285).
За результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) (п. 1 Розділу VIІ Положення № 285).
Визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого   наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02. 2001 року № 85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням (п. 18 Розділу VIІ Положення № 285).
Пунктом 11 Розділу ІХ Положення № 285 визначено, що свідоцтво про хворобу складається у випадках визнання поліцейських, військовослужбовців, здобувачів вищої освіти навчальних закладів МВС, ад`юнктів непридатними до служби. В усіх інших випадках постанова ВЛК оформлюється довідкою або постановою.
Свідоцтва про хворобу з постановою ВЛК щодо поліцейських та військовослужбовців, які визнані непридатними до подальшої служби, реалізуються невідкладно (п. 15 Розділу ІХ Положення № 285).
Як вже зазначила колегія суддів вище, 06.08.2018 позивач подав рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням, а 11.12.2019 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив внести зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області №436 о/с від 23.08.2018, а саме: вказати, що позивач відповідно до   Закону України «Про Національну поліцію»   звільнений зі служби на підставі пункту 2 (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»..
З моменту подання ОСОБА_1 до відповідача - ГУ НП в Київській області рапорту про звільнення та до моменту винесення наказу про звільнення позивач жодним чином не звертався до відповідача із заявами, рапортами, листами тощо, з проханням не розглядати поданий ним раніше рапорт. Натомість у рапорті власноруч вказав, що відмовляється від направлення на військово-лікарську комісію.
Тобто, на момент винесення наказу від 23 серпня 2018 року №436о/с існувала лише одна підстава для звільнення позивача за власним бажанням на підставі поданого рапорту.
Звільнення поліцейського зі служби за пунктом 2 частини першої   статті 77 Закону України № 580-VIII   можливе лише за наявності рішення медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
Постановою №74 від 08.11.2018, виданою військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України в Київській області позивача визнано непридатним до служби в поліції та встановлено, що захворювання пов`язано з проходженням служби.
Таким чином, сама по собі постанова № 74 від 08.11.2018 не може бути підставою для внесення змін до наказу про звільнення позивача.
При цьому рішення ВЛК про непридатність особи до служби в поліції, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинне передувати звільненню.
Після звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 23 серпня 2018 року зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України № 580-УІІІ, між сторонами були припинені трудові та службові відносини, у зв`язку із чим ГУ НП в Київській області втратив повноваження на зміну наказу про звільнення позивача.
Окрім того, встановлення захворювання, пов`язаного із проходженням служби, відбулося пізніше за звільнення позивача за власним бажанням.
Тому, враховуючи що позивачем самостійно подано рапорт із зазначенням причини звільнення зі служби за власним бажанням, ГУ НП в Київській області прав позивача не порушено, оскільки   Законом України «Про Національну поліцію»   чітко передбачений перелік підстав для звільнення з органів поліції.
Норми спеціального законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані з проходженням служби в лавах поліції не передбачають можливості внесення змін в формулювання підстав звільнення, а Положенням №285 передбачений порядок внесення змін до раніше прийнятих постанов ВЛК щодо причинного зв`язку захворювання із проходженням служби, а не до наказів по особовому складу, якими поліцейських звільняють зі служби.
На підставі викладеного, суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про існування підстав для внесення змін до наказу про звільнення від 23 серпня 2018 року №436о/с.
Натомість судова колегія дійшла висновку про відсутність протиправних дій суб`єкта владних повноважень, оскільки закріплений у частині другій   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України   у поєднанні зі   статтею 19 Конституції України   дотриманий відповідачем в частині відмови у внесенні змін до наказу ГУ НП в Київській області від 23 серпня 2018 року №436о/с щодо зміни підстави звільнення позивача зі служби в поліції.
Колегія суддів під час розгляду даної справи враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 31 серпня 2020 року у справі №540/324/19.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому рішення   Окружного адміністративного суду міста Києва від   19 квітня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Згідно з пунктом другим частини другої   статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої   статті 317 Кодексу адміністративного судочинства  України   підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга ГУ НП в Київській області підлягає   задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, лише при задоволенні позову.
Виходячи з такого підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області  задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі №640/2067/20 скасувати.
Ухвалити нову постанову, відповідно до якої у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                                                                      О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                   Л.О. Костюк

                                                                                                         О.Є. Пилипенко