ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року 
м. Київ

справа №440/5474/20
адміністративне провадження №К/9901/28810/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Данилевич Н.А., Уханенка С.А.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Довгопола М.В., і постанову Другого апеляційного адміністративного суду            від 20 квітня 2021 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Жигилія С.П., суддів Перцової Т.С., Русанової В.Б.,
У С Т А Н О В И В : 
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі - ТУ ДСА України в Полтавській області), у якому просила:
- визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Октябрського районного суду міста Полтави          ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 серпня 2020 року до 27 серпня 2020 року із застосуванням обмеження нарахування 10 розмірами мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Полтавській області провести нарахування та виплату судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 суддівської винагороди на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон          №1402-VIII) виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням із цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їхній виплаті, за період з 01 серпня 2020 року до 27 серпня 2020 року;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Полтавській області, як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у десятиденний строк звіт про виконання судового рішення.
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що за спірний період судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 суддівську винагороду нараховано та виплачено на підставі статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України          на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року №294-IX (далі - Закон №294-IX) у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»» від 13 квітня 2020 року №553-IX (далі - Закон №553-IX), а               не відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону №1402-VIII,                що призвело до зменшення розміру суддівської винагороди, порушення прав та гарантій позивача. 
ІІ. Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
3. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня                 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Полтавській області щодо нарахування та виплати судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 суддівської винагороди за 14 робочих днів           серпня 2020 року із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону №294-IX. Зобов`язано ТУ ДСА України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 за 14 робочих днів         серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону №1402-VIII без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону №294-IX, та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум і з відрахуванням обов`язкових платежів. Відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про звернення рішення до негайного виконання в частині нарахування та сплати суддівської винагороди за один місяць і про встановлення судового контролю               за виконанням рішення суду.
4. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТУ ДСА України в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року - без змін. 
5. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що нараховуючи та виплачуючи ОСОБА_1 за 14 робочих днів серпня 2020 року суддівську винагороду із застосуванням статті 29 Закону №294-IX у редакції Закону №553-IX ТУ ДСА України в Полтавській області діяло із порушенням вимог статті 130 Конституції України та статті 135 Закону №1402-VIII, що призвело до порушення прав позивача та гарантій незалежності судді.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. ТУ ДСА України в Полтавській області подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.  
7. Як на підставу касаційного оскарження судових рішень скаржник послався на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
8. У касаційній скарзі, з-поміж іншого, зазначено про те, що з 18 квітня 2020 року         ТУ ДСА України в Полтавській області - як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету і без застосування обмежень, установлених Законом №294-IX у редакції Закону №553-IX. Положення частин першої, третьої статті 29 Закону №294-IX зі змінами та абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №553-IX, які визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року №10-р/2020, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, у період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року положення частин першої, третьої статті 29 Закону №294-IX у редакції Закону №553-IX були чинними, на підставі яких правомірно нараховувалась та виплачувалась позивачеві суддівська винагорода.  
IV. Позиція інших учасників справи
9.  ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу не подано. 
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
10. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Данилевич Н.А., Уханенка С.А. ухвалою від 19 жовтня 2021 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
11. Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 07 грудня 2021 року справу призначено               до розгляду в порядку письмового провадження на 09 грудня 2021 року.
VI. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
12. ОСОБА_1 працює на посаді судді Октябрського районного суду міста Полтави (Укази Президента України «Про призначення суддів» від 16 квітня 2010 року №544/2010 та від 29 грудня 2017 року №444/2017; накази Октябрського районного суду міста Полтави «Про зарахування на посаду судді ОСОБА_1 » від 18 червня 2010 року №35.4 та «Про призначення судді ОСОБА_1 » від 29 грудня 2017 року №26.3/ос.с.). 
13. Наказом Октябрського районного суду міста Полтави «Про зарахування на посаду судді ОСОБА_1 » від 18 червня 2010 року №35.4 на підставі Указу Президента України «Про призначення суддів» від 16 квітня 2010 року №544/2010 зараховано ОСОБА_1 з 18 червня 2010 року на посаду судді Октябрського районного суду міста Полтави, з окладом згідно штатного розпису та встановлено       їй щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 20% від загальної суми заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.
14. Наказом Октябрського районного суду міста Полтави «Про призначення судді ОСОБА_1 » від 29 грудня 2017 року №26.3/ос.с. на підставі Указу Президента України «Про призначення суддів» від 29 грудня 2017 року №444/2017 призначено ОСОБА_1 на посаду судді Октябрського районного суду міста Полтави та встановлено їй з 29 грудня 2017 року щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу в зв`язку з наявністю стажу роботи станом на 29 грудня 2017 року - 18 років 07 місяців 05 днів, а також щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата юридичних наук у розмірі 15% посадового окладу судді.
15. Наказом Октябрського районного суду міста Полтави «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_1 » від 23 травня 2019 року №8/ос.с. ОСОБА_1 з 23 травня 2019 року встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу в зв`язку з наявністю стажу роботи станом на 23 травня 2019 року - 20 років 00 місяців 00 днів.
16. Наказом ТУ ДСА України в Полтавській області «Про обмеження заробітної плати, грошового забезпечення працівників ТУ ДСА України в Полтавській області, суддів та працівників апаратів місцевих загальних судів Полтавської області» від         30 квітня 2020 року №35/аг відповідно до частини першої статті 29 Закону №294-IX у редакції Закону №553-IX, рішення Ради суддів України від 24 квітня 2020 року №22, листа Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) від                  29 квітня 2020 року №10-8610/20 наказано: з 18 квітня 2020 року та на період               до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. Відділу планово-фінансово діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України в Полтавській області провести перерахування, зокрема, суддівської винагороди суддям, обмежуючи максимальним розміром 47230 грн на місяць, згідно з роз`ясненням Мінекономіки від 23 квітня 2020 року №3502-06/26135-01. Не враховуються у максимальному розмірі заробітної плати суми: допомоги по тимчасовій непрацездатності; допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки (грошової допомоги державним службовцям відповідно до статті                    57 Закону України «Про державну службу»); матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; оплати щорічної відпустки; компенсаційні виплати         при звільненні, вихідна допомога. Розміри допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата часу щорічної відпустки визначаються згідно з чинним законодавством без урахування зазначеного обмеження. Враховуються у максимальному розмірі заробітної плати: оплата часу відпусток, що не належить до щорічних; оплата часу службових відряджень; сума індексації заробітної плати; доплати за додатковий обсяг роботи (за суміщення професій (посад), виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника, розширення зони обслуговування та збільшення обсягу виконуваних робіт); інші компенсаційні та стимулюючі виплати (надбавки, доплати, премії).
17. Наказом Октябрського районного суду міста Полтави «Про відкликання з відпустки ОСОБА_1 » від 21 липня 2020 року №48.1/в.с відкликано суддю Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 з частини основної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 18 червня 2019 року до 17 червня 2020 року тривалістю 8 календарних днів (з них 6 робочих оплачуваних) з 27 липня 2020 року до 03 серпня 2020 року включно та частини основної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 18 червня 2020 року до 17 червня               2021 року тривалістю 3 календарних дні (з них 3 робочих оплачуваних) з 04 серпня 2020 року до 06 серпня 2020 року включно. Надано ОСОБА_1 , судді Октябрського районного суду міста Полтави, невикористану частину основної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 18 червня 2019 року до 17 червня              2020 року тривалістю 8 календарних днів (з них 6 робочих оплачуваних) з 25 серпня 2020 року до 01 вересня 2020 року включно та частину основної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 18 червня 2020 року до 17 червня                2021 року тривалістю 3 календарних дні (з них 3 робочих оплачуваних) з 02 вересня 2020 року до 04 вересня 2020 року включно.
18. Згідно з табелем обліку використання робочого часу Октябрського районного суду міста Полтави у серпні 2020 року суддя ОСОБА_1 відпрацювала 14 робочих днів.
19. Суддівську винагороду ОСОБА_1 у серпні 2020 року нараховано за 14 робочих днів із застосуванням обмеження, установленого статтею 29 Закону №294-IX у редакції Закону №553-IX. 
VІІ. Джерела права й акти їхнього застосування
20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
21. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
22. У статті 130 Конституції України закріплено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів            з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
23. У преамбулі Закону №1402-VIII зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
24. За приписами статті 4 Закону №1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
25. Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
26. Згідно із частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
27. Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII (яка згідно із Рішенням Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року №4-р/2020 діє у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 55 (75 - згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо відновлення роботи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» від 13 липня 2021 року №1629-IX) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
28. 18 квітня 2020 року набрав чинності Закон №553-IX, згідно з пунктом 10 розділу  І якого Закон №294-IX доповнено, зокрема, статтею 29 такого змісту (тут - у редакції, яка діяла до ухвалення Конституційним Судом України Рішення від                   28 серпня 2020 року №10-р/2020): «установити, що у квітні 2020 року та на період    до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки (частина перша). Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної         плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині першій цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2,          та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина друга). Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті; частина третя)».
29. Конституційний Суд України Рішенням від 28 серпня 2020 року №10-р/2020  визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частин першої, третьої статті 29 Закону №294-IX зі змінами та абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №553-IX (пункт 1 резолютивної частини Рішення). 
30. Положення Закону №294-IX зі змінами, Закону №553-IX, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).
VІІІ. Позиція Верховного Суду
31. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
32. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України). 
33. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
34. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням, Верховний Суд виходить із таких міркувань. 
35. Спірні правовідносини, які склались у цій справі, зводяться до питання щодо правомірності дій ТУ ДСА України в Полтавській області, які полягають у виплаті суддівської винагороди позивачеві із застосуванням обмеження, установленого статтею 29 Закону №294-IX у редакції Закону №553-IX.
36. Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції            України та статтею 135 Закону №1402-VIII і норми інших законодавчих актів                  до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися              не можуть.
37. Конституція України у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
38. Із цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які у системному зв`язку дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.
39. Наявність у Конституції України зазначеної норми дає підстави для висновку  про те, що для цієї групи правовідносин у сфері організації судової влади (йдеться про суддівську винагороду) закон про судоустрій є спеціальним законом, відповідно він має пріоритет над іншими нормативно-правовими актами не лише змістовний, але й певною мірою ієрархічний. Щодо останнього, то мається на увазі те, що оскільки Конституція України відповідно до її статті 8 має найвищу юридичну           силу, наявність в її тексті прямої вказівки на спосіб визначення суддівської винагороди слугує безапеляційним способом подолання будь-яких протиріч у правовому регулюванні правовідносин на кшталт тих, із яких виник цей спір, на користь спеціального закону (про судоустрій).
40. Норми Конституції України є нормами прямої дії, тому при вирішенні спору           суд може застосовувати їх безпосередньо, особливо тоді, коли закон чи інший нормативно-правовий акт їм суперечить.
41. Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої статті 130 Конституції України.
42. У свою чергу, Закон №294-ІХ у редакції Закону №553-ІХ має іншу сферу регулювання. Вимоги щодо його змісту містяться в частині другій статті                          95 Конституції України та деталізовані у Бюджетному кодексі України (далі - БК України). Цей закон (про державний бюджет) не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.  
43. На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) і від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).
44. Необхідно також зауважити, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду                із цим позовом, Конституційний Суд України Рішенням від 28 серпня 2020 року     №10-р/2020 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частин першої, третьої статті 29 Закону №294-IX             зі змінами та абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №553-IX і за текстом указаного Рішення зазначені положення законів №294-IX, №553-IX, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
45. Зважаючи на вказане, Верховний Суд констатує, що у ситуації, яка склалася у зв`язку із прийняттям Закону №553-ІХ і, як наслідок, обмеження виплати суддівської винагороди 10 розмірами мінімальної заробітної плати протягом спірного періоду, безсумнівним, з огляду на висловлену правову позицію Верховного Суду, зокрема,           у постанові від 03 березня 2021 року в справі №340/1916/20, є те, що обмеження розміру суддівської винагороди протягом вказаного періоду було неправомірним. Тому правильними є висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання протиправними дій ТУ ДСА України в Полтавській області щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди за     14 робочих днів серпня 2020 року із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону №294-IX (зі змінами, внесеними Законом №553-ІХ).
46. Водночас, зобов`язуючи ТУ ДСА України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 за 14 робочих днів серпня 2020 року, обчисливши її          відповідно до вимог статті 135 Закону №1402-VIII без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону №294-IX, та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум і з відрахуванням обов`язкових платежів, суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції, не надали належної уваги тій обставині, що функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів, здійснює ДСА України (частина третя статті 148 Закону №1402-VIII). 
47. Територіальні управління ДСА України здійснюють функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів (частина четверта статті 148 Закону  №1402-VIII).
48. За приписами статті 149 Закону №1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому БК України.
49. Отже, для правильного вирішення цієї справи суди попередніх інстанцій мали            б з`ясувати також правовий (звідси і процесуальний) статус ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні обмежень при виплаті суддівської винагороди (позивачеві), передбачених частинами першою, третьою статті 29 Закону №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом №553-ІХ), адже ТУ ДСА України в Полтавській області - як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня може здійснювати свої повноваження виключно в межах тих асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2020 рік).
50. Виплата суддівської винагороди (відповідачем) із застосуванням обмежень, передбачених статтею 29 Закону №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом №553-ІХ), на думку Верховного Суду, могла бути обумовленою, окрім іншого, меншим обсягом бюджетних асигнувань головним розпорядником на оплату праці суддівського корпусу (протягом спірного періоду), що вочевидь свідчить про безпосередню участь ДСА України у механізмі фінансування видатків на виплату суддівської винагороди, зокрема, й до появи заборгованості з її виплати протягом спірного періоду.
51. Зважаючи на приписи статей 148, 149 Закону №1402-VIII у зіставленні із нормами частин першої, другої, п`ятої статті 22, частини першої статті 23 БК України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких, зокрема, щодо суддів місцевих і апеляційних судів,  є ДСА України, яка, серед іншого, визначає обсяг видатків розпорядників нижчого рівня на ці потреби, тому саме ДСА України як суб`єкт владних повноважень мала           б відповідати за погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати судді у повному обсязі суддівської винагороди.
52. Окрім того, необхідно зазначити про те, що у віданні ДСА України діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень судів - КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», призначена саме для таких цілей. За правилами пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, наявність такої програми означає, що списання коштів здійснюватиметься саме за нею. 
53. У цьому зв`язку також необхідно зауважити, що, враховуючи приписи частини першої статті 2 та частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI, списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права буде стягнення коштів (тут маємо на увазі - з ДСА України).
54. У розрізі обставин цієї справи Верховний Суд не намагається заперечити, що          ТУ ДСА України в Полтавській області є належним відповідачем за цим позовом. Зазначення цього органу як відповідача у цій справі видається цілком закономірним, адже саме він як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня нараховує і виплачує суддівську винагороду суддям Октябрського районного            суду міста Полтави. Тож його дії у ситуації, яка виникла із виплатою позивачеві (в обмеженому розмірі) суддівської винагороди, теж вимагали правової оцінки, що суди попередніх інстанцій і зробили.
55. Водночас, з огляду на наведені міркування, правильне вирішення справи та застосування ефективного способу захисту порушеного права вимагає, щоб відповідачем за цим позовом також була ДСА України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів і несе відповідальність за належне фінансування відповідних судів, зокрема, й витрат на суддівську винагороду.   
56. Відповідна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 червня 2021 року в справі №520/13014/2020, від 22 липня 2021 року в справі №160/12091/20, від 05 серпня 2021 року в справах №560/6212/20, №200/5490/20-а, №160/12182/20, №160/6089/20, від 12 жовтня 2021 року в справі №160/12154/20, від 20 жовтня 2021 року в справі №580/4201/20, від 22 жовтня 2021 року в справі №200/6491/20-а, від 25 листопада 2021 року в справах №200/8757/20-а, №560/2861/20, від 07 грудня 2021 року в справі №200/9062/20-а та інших.  
57. Ураховуючи принцип офіційного з`ясування обставин справи, суд першої інстанції може самостійно залучити співвідповідача (частина третя статті 48 КАС України) чи другого відповідача (частина четверта статті 48 КАС України), якщо для цього є підстави. Проте у такій площині суди попередніх інстанцій спірних правовідносин не розглядали. 
58. Отже, в обсязі встановлених у цій справі обставин у зіставленні з правовим регулюванням спірних правовідносин, Верховний Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій у частині задоволення позовних вимог про зобов`язання               ТУ ДСА України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 за                14 робочих днів серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог статті                  135 Закону №1402-VIII без застосування обмеження, передбаченого статтею                  29 Закону №294-IX, та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум              і з відрахуванням обов`язкових платежів, - є передчасними, а правильне вирішення справи в цій частині вимагає дослідження доказів і з`ясування на цій підставі відповідних обставин, у зв`язку із чим, з огляду на приписи статті 353 КАС України, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року      та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року підлягають скасуванню у частині задоволення зазначених позовних вимог     ОСОБА_1 із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. У іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду            від 20 квітня 2021 року підлягають залишенню без змін.
IХ. Судові витрати
59. Підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області задовольнити частково.
2. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року      в справі №440/5474/20 скасувати у частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України    в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди судді Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 за 14 робочих днів серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум і з відрахуванням обов`язкових платежів, справу в цій частині позовних вимог направити на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.
3. У іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від              17 грудня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року в справі №440/5474/20 залишити без змін.
4. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                           Н. А. Данилевич
                                                                                                    С. А. Уханенко