Ухвала
Іменем України                                
16 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 362/82/20
провадження № 61-17753ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,           Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 
2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 
2021 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони (стягувача) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 
(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.
У січні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК Інвест-Кредо) звернулося до суду із заявою про залучення до участі у справі правонаступника позивача - 
ПАТ «Дельта Банк». 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області 
від 29 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року, заяву ТОВ «ФК Інвест-Кредо» задоволено. Залучено до участі у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, ТОВ «ФК Інвест-Кредо» як правонаступника позивача.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 
2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 
2021 року відмовлено (провадження № 61-16009ск21).
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанції не надано їй можливості ознайомитися з матеріалами вказаної цивільної справи, чим було позбавлено її доступу до правосуддя. Також, заявниця посилається на те, що судами не надано жодної оцінки обсягу та змісту договору про відступлення прав вимоги, який став підставою для постановлення ухвали про заміну сторони правонаступником, не з`ясували зв`язок договору купівлі-продажу земельної ділянки із правами кредитора, їх наявністю та обсягом.
1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте ОСОБА_1 просить цей строк поновити, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 15 вересня 
2021 року було отримано 01 жовтня 2021 року, на підтвердження чого надала докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження). 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Судами встановлено, що 05 лютого 2007 року укладено кредитний договір № 788-Ф між закритим акціонерним товариством «ТАС-Інвестбанк» 
(далі - ЗАТ «ТАС-Інвестбанк») та ОСОБА_2 
31 жовтня 2007 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір № 788-Ф/908-Ф/ІП-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С. М. за реєстровим 
№ 6937.
18 червня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. за реєстровим № 1358, укладеного 
з ПАТ «Омега Банк», який є повним правонаступником усіх прав та обов`язків ЗАТ «ТАС-Інвестбанк».
15 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2227/К, за умовами якого ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 788-Ф.
Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені 
в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор 
у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Згідно частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора 
у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, встановивши, що 15 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2227/К, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» своє право грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором від 05 лютого 2007 року № 788-Ф, суд першої інстанції, 
з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про залучення ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» як правонаступника позивача ПАТ «Дельта Банк» до участі у справі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Наведені у касаційній скарзі доводи щодо не надання оцінки обсягу та змісту договору про відступлення прав вимоги, є безпідставними, оскільки вказані обставини були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, за своєю суттю зводяться до незгоди із ухваленими судовими рішеннями та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені                            в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.
Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 
2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 
2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 15 вересня 2021 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони (стягувача) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                Б.І. Гулько
 
                                                                                                                 Г. В. Коломієць