ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 листопада 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №577/4136/20 
Номер провадження 22-ц/816/1596/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Левченко Т. А. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,
сторони:             позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Селянське (фермерське) господарство «Степок»,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Селянського (фермерського) господарства «Степок» - адвоката Міненка Сергія Анатолійовича на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 червня 2021 року, повний текст якого складено 15 червня 2021 року, та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Шаровського Сергія Анатолійовича на додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року, повний текст якого складено 10 серпня 2021 року, в складі судді Кравченка В.О, ухвалених у м. Конотопі, -

                                                     в с т а н о в и в :

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Степок» (далі - СФГ «Степок») про стягнення по 287481 грн кожному моральної шкоди, заподіяної смертю сина.
Позов мотивовано тим, що 09 вересня 2019 року в смт Дубов`язівка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3 , який керуючи належним відповідачу автомобілем «Mercedes-Benz GLE 350D», державний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого він помер. Кримінальне провадження за вказаним фактом було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Оскільки ОСОБА_4 був сином позивачів, тому його батьки мають право на відшкодування завданих збитків, спричинених джерелом підвищеної небезпеки, зокрема й моральної шкоди, яку заявники просять стягнути на свою користь.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 червня 2021 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з СФГ «Степок» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди по 60000 грн кожному.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з СФГ «Степок» у прибуток держави судовий збір в розмірі 1500 грн.
Додатковим рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року заяву СФГ «Степок» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь СФГ «Степок» по 13069,76 грн з кожного на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі представник СФГ «Степок» - адвокат Міненко С.А. просить рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 червня 2021 року скасувати або змінити, зменшивши суму стягнутої моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що син позивачів загинув внаслідок грубої необережності, яка виразилась у нехтуванні правилами безпеки дорожнього руху, а саме: потерпілий знаходився на проїзній частині у стані алкогольного сп`яніння. При цьому вина водія відповідача відсутня, а кримінальне провадження закрите. Також відповідачем зазначається, що третя особа ОСОБА_3 сплатив позивачці ОСОБА_1 10000 грн. Крім того, цивільно-правова відповідальність водія відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а тому страховиком були здійснені виплати страхового відшкодування не лише позивачам (по 6259,50 грн), а і доньці та дружині загиблого (по 6259,50 грн). Крім того, дружині загиблого на утримання сина ОСОБА_5 страховиком було виплачено 75114 грн. Проте, зазначеного суд першої інстанції не врахував, страхову компанію, дружину та дочку загиблого до участі у справі не залучив. Звертається увага, що загиблий був у стані тяжкого алкогольного сп`яніння і раптово вибіг на проїзну частину, а водій автомобіля відповідача, який рухався у темну пору доби на технічно справному транспортному засобі, не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода. На думку відповідача, суд не встановив дійсний розмір моральної шкоди.
Представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокат Шаровський С.А. оскаржив додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року. В апеляційній скарзі представник позивачів вказує на порушення місцевим судом строків ухвалення додаткового судового рішення. На думку представника, суд частково задовольнив позовні вимоги на 41,74 % (на 120000 грн із заявленої суми 287481 грн), а тому правнича допомога мала бути компенсована у сумі 19277,07 грн, тобто 58,26 % від суми всіх доведених витрат.
Відзиви на апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника СФГ «Степок» - адвоката Міненка С.А., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду та додаткове судове рішення в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області від 29 листопада 2019 року кримінальне провадження № 12019200080000955 від 09 вересня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz GLE 350D», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 10-14).
Досудовим слідством встановлено, що 09 вересня 2019 року о 19 год. 50 хв. на трасі Конотоп-Суми поблизу смт Дубов`язівка, Конотопського району водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz GLE 350D», державний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який знаходився на проїзній частині. Внаслідок наїзду ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події (а.с. 15).
Батьками померлого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 16).
У висновку судово-медичної експертизи № 181 вказано, що смерть ОСОБА_4 настала від набряку головного мозку, як наслідок перелому кісток склепіння і основи черепу та відкритої черепно-мозкової травми; крововиливу в м`які тканини голови, в лобній ділянці справа, під м`якою мозковою оболонкою потилочно-тім`яній долі правої гемісфери головного мозку; багатоскалкового перелому кісток склепіння та основи черепу. Згідно судово-таксикологічної експертизи крові та сечі виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 3,14%о, в сечі 3,66%о, що може становити тяжку ступінь алкогольного сп`яніння.
Також досудовим слідством встановлено, що водій автомобіля «Mercedes-Benz GLE 350D», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода ОСОБА_4 , а в діях останнього маються порушення пунктів 4.4, 4.7, 4.8, 4.14 («а», б», «г») Правил дорожнього руху.
Причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали такі обставини, за яких пішохід ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в темний час доби у темному одязі вийшов на автомобільну дорогу і опинився в полі зору водія ОСОБА_3 на такій відстані до автомобіля, що водій вже не володів технічною можливістю попередити дану пригоду.
Сторонами визнається обставина виконання водієм ОСОБА_3 трудових обов`язків у СФГ «Степок» під час дорожньо-транспортної пригоди.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач СФГ «Степок», як власник транспортного засобу, повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем), незалежно від наявності вини водія. Разом з тим, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності та справедливості, урахував глибину фізичних та душевних страждань позивачів, які є людьми похилого віку (пенсіонерами) і втратили сина, а також урахував, що відповідачем є юридична особа, водій якої не мав технічної можливості уникнути наїзд на пішохода, а дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок грубої необережності потерпілого.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд має враховувати положення ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стягнення моральної шкоди з винної особи є правом позивача.
Частинами 1 та 3 ст. 23 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення для справи, та вимог розумності і справедливості. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Виходячи з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної»: розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що позивачі зазнали моральних страждань внаслідок загибелі свого сина, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, а визначений судом її розмір по 60000 грн кожному, на думку апеляційного суду, відповідає критеріям розумності та справедливості.
Зокрема, суд першої інстанції дав належну оцінку подіям і обставинам, які відбулись під час та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: спричинення позивачам моральних страждань загибеллю сина; вина потерпілого у грубому нехтуванні правилами дорожнього руху; фактична неможливість уникнення наїзду на потерпілого водієм автомобіля.
Підстав для зменшення розміру моральної шкоди чи відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення цієї шкоди апеляційний суд не вбачає. Відповідач не спростував мотиви, з яких місцевий суд виходив при визначенні розміру відшкодування на рівні 60000 грн для кожного з позивачів.
Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.
Погоджується колегія суддів також і з висновками місцевого суду, наведеними в додатковому рішенні суду, яким вирішено питання компенсації витрат на правничу допомогу, надану СФГ «Степок» адвокатом Міненком С.А.
Так, витрати за надану адвокатом правничу допомогу підтверджуються відповідним договором від 22 грудня 2020 року № 683, свідоцтвом про право на зайняття адвокатом Міненко С.А. адвокатською діяльністю № 2985, рахунком та платіжним дорученням про перерахування замовником послуг 33088 грн, актом виконаних робіт від 14 червня 2021 року, а також ордером про надання правничої допомоги і детальним описом виконаних робіт.
Судове рішення про часткову компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу мотивоване частковим задоволенням позову, у зв`язку з чим такі витрати покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, суд виходив з того, що позивачами заявлено вимоги про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди по 287481 грн, а задоволено ці вимоги частково на 21%. Відтак, розмір витрат на правничу допомогу задоволено на 79% від доведеної суми відповідних витрат і становить 26139,52 грн, тобто відповідачу компенсовано по 13069,76 грн з кожного з позивачів.
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з розрахунком місцевого суду, який відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.
При цьому, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд неправильно здійснив розрахунок витрат є помилковими, оскільки у позові заявлені вимоги про стягнення кожному з позивачів по 287481 грн, а тому, урахувавши процент задоволених вимог стосовно кожного з позивачів, суд дійшов правильного висновку про компенсацію відповідачу 26139,52 грн за рахунок позивачів, тобто по 13069,76 грн з кожного.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом строків вирішення питання про ухвалення додаткового рішення з огляду на положення абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України не є підставою для зміни чи скасування додаткового судового рішення, оскільки порушення вимог ч. 3 ст. 270 ЦПК України не призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, вирішуючи спір, а також питання про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача моральної шкоди та дійшов правильного висновку про компенсацію витрат за надану правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Підстав для зміни чи скасування судових рішень за доводами апеляційних скарг немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                                             п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника Селянського (фермерського) господарства «Степок» - адвоката Міненка Сергія Анатолійовича та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Шаровського Сергія Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 червня 2021 року та додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                           В.І.Криворотенко

Судді:                                                                                             Т.А.Левченко

                                                                                                        О.І.Собина