ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/157/21	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:  
головуючого судді Ярош А.І.,
суддів Головея В.М., Разюк Г.П.,
секретар судового засідання: Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу RISOIL OVERSEAS LTD
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20 серпня 2021 року про залишення позову без розгляду у справі №916/157/21
за позовом: RISOIL OVERSEAS LTD
до відповідача: AGROSTUDIO GROUP LIMITED
про зміну правовідношення за Контрактом від 27.10.2020 №Р983,

за участю представників сторін:
 Від позивача -  Галинська Н.С., Ордер МК  № 150168,  дата видачі : 01.09.21; RISOIL OVERSEAS LTD; 
 Представник AGROSTUDIO GROUP LIMITED в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

ВСТАНОВИЛА:

Компанія RISOIL OVERSEAS LTD звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача – Agrostudio Group Limited про внесення змін до п.6.1 контракту від 27.10.2020 р. № Р983.
15.07.2021 р. від відповідача Agrostudio Group Limited надійшли письмові заперечення проти вирішення спору в Господарському суді Одеської області, в яких з посиланням на ст.ст.4,22 ГПК України та розділ 13 контракту від 27.10.2020 р. № Р983 просить у відповідності до п.7 ч.1 ст.226 ГПК України залишити позовну заяву RISOIL OVERSEAS LTD без розгляду, оскільки сторонами у контракті передбачено вирішення всіх суперечок стосовно контракту арбітражем відповідно до Арбітражних Правил GAFTA № 125, арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення – Лондон. 
19.07.2021 р. від позивача надійшло клопотання про залишення без задоволення заперечень відповідача проти вирішення спору в Господарському суду Одеської області, зокрема з підстав того, що відповідачем не надано доказів досягнення між сторонами угоди про передачу спору на вирішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; у контракті відсутня інформація про назву арбітражної установи, склад міжнародного арбітражу; та звертає увагу суду, що місцем виконання контракту є один із терміналів порту(-ів) Одеса/Південний/Чорноморськ, а відтак позов підсудний саме Господарському суду Одеської області, проти чого не заперечує відповідач. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20 серпня 2021 року (суддя Гут С.Ф.) позов RISOIL OVERSEAS LTD у справі № 916/157/21 залишено без розгляду на підставі ст.4, 22, 226 ГПК України, ст.ст.1,7,8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж". 
Ухвалу суду мотивовано тим, що розділом 13 контракту від 27.10.2020 р. № Р983 визначено, що буді-які та всі суперечки, що виникають відповідно до цього контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього контракту будуть вирішуватися арбітражем відповідно до Арбітражних Правил GAFTA № 125 в редакції, чинній на момент укладення цього контракту. Зазначені Правила є невід`ємною частиною цього контракту і обидві сторони підтверджують, що зміст зазначених Правил їм зрозумілий, та погоджуються на застосування цих Правил. Арбітраж здійснюється англійською мовою. Місце проведення – Лондон. 
Отже, Сторони контракту дійшли згоди стосовно місця вирішення спорів за контрактом від 27.10.2020 р. № Р983.
Щодо посилань позивача на те, що відповідачем не надано доказів досягнення між сторонами угоди про передачу спору на вирішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, господарський суд звертає увагу позивача на приписи ч.2 ст.7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та розділ 13 контракту від 27.10.2020 р. № Р983, відповідно до якого арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення – Лондон, відтак сторонами укладаючи контракт від 27.10.2020 № Р983 передбачено арбітражну угоду, яка міститься у документі (контракті), підписаному сторонами. 
Стосовно посилань позивача на те, що у контракті відсутня інформація про назву арбітражної установи, склад міжнародного арбітражу господарський суд звертає його увагу на зміст ст.22 ГПК України та ст.8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", відповідно до яких будь-які неточності у тексті угоди про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу повинні тлумачитись судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності, якщо суд не якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
У Господарського суду Одеської області відсутні підстави вважати, що передбачена умовами контракту від 27.10.2020 № Р983 арбітражна угоди є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, за таких умов арбітражна угода тлумачиться судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
Враховуючи вищевикладене, передбачену умовами контракту від 27.10.2020 № Р983 арбітражну угоду (розділ 13), відповідно до якої арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення – Лондон, звернення відповідача з запереченнями проти вирішення спору в Господарському суд Одеської області як до початку розгляду справи по суті, так і до подачі ним першої заяви по суті спору, відсутність підстав вважати, що арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, Господарський суд Одеської області на підставі п.7 ч.1 ст.226 ГПК України залишає позов RISOIL OVERSEAS LTD без розгляду.
          Не погодившись із вказаною ухвалою, RISOIL OVERSEAS LTD звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, постановлену Господарським судом Одеської області 20.08.2021, що перешкоджає подальшому провадженню у справі №916/157/21, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду, не в повному обсязі дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення даної справи, з порушенням норм процесуального права на підставі наступного.
Так, судом першої інстанції безпідставно не були взяті до уваги аргументи Позивача, викладені у Клопотанні про залишення без задоволення заперечень відповідача проти вирішення спору в Господарському суді Одеської області від 19.07.2021  щодо неналежності доказів, наданих Відповідачем суду.
Позивач наголошував, що Відповідачем надано суду докази, на підставі яких не можна встановити обставини справи. Зокрема, Відповідачем надано скан-копії двох документів: начебто повідомлення GAFTА про отримання арбітражного збору та начебто повідомлення GAFTА про призначення арбітра, викладених повністю англійською мовою. 
Враховуючи наведене, форма наданих документів у якості доказів не відповідає встановленим вимогам адже на підставі ч. 1 ст.10 ГПК України, господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.
При цьому ч.3 ст.10 ГПК України встановлено, що суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Всупереч вказаному, судом першої інстанції надано оцінку документам, складеним іноземною мовою, не поставлено під сумнів їх зміст та в порушення ч. 1 ст. 76 ГПК України прийнято до розгляду як належні докази по справі. 
Звертає окрему увагу суду на те, що надані Відповідачем документи не свідчать про розгляд спору між сторонами в арбітражному суді - GAFTА, як то зазначено в Запереченнях Відповідача проти вирішення спору в Господарському суді Одеської області від 15.07.2021, що підтверджується наступним.
Зі змісту наданих Відповідачем документів не можливо встановити, що арбітр перейшов до розгляду справи.
За аналогією з українським судочинством заявник (позивач) вправі відмовитися від позову на будь-якій стадії арбітражного процесу, а отже документи про сплату арбітражного збору (внеску) та призначення арбітра не підтверджують, що спір буде розглянуто/розглядається арбітражем.
Варто також зазначити, що Позивачем надані заперечення щодо відсутності юрисдикції у GAFTА розглядати даний спір і арбітром прийняті такі заперечення до розгляду. Наведене також свідчить про відсутність підстав зазначати, що спір буде розглянуто/розглядається арбітражем.
Вбачається, що вищевказані факти та оскарження юрисдикції арбітражу не дають підстав вважати, що арбітражем розглядається зазначена справа. 
Крім наведеного, з наданих Відповідачем документів до суду першої інстанції неможливо визначити ані предмет розгляду спору арбітражем, ані позовні вимоги. 
Таким чином, повністю не з`ясувавши всі обставини, що мають значення для справи, суд, в порушення вимог чинного законодавства, надав перевагу неналежним з точки зору процесуального законодавства доказам, не дослідивши об`єктивно та всебічно усі обставини справи.
Окрім зазначеного, Позивач також бажає наголосити на обставинах, які не були досліджені судом в силу того, що судом постановлено Ухвалу, не розглянувши Клопотання Позивача належним чином та позбавивши Позивача права надати пояснення та додаткові докази в підтвердження своєї позиції безпосередньо під час судового засідання.
Зокрема, твердження Відповідача згідно із Запереченнями: «що з одних і тих самих правовідносин буде два рішення судів різних юрисдикцій, в якому по-різному буде вирішено один і той самий спір між тими ж сторонами і щодо того самого предмету спору» не відповідають дійсності, адже у арбітражі та українському суді предмет спорів є різним.
Так, предметом арбітражного спору є стягнення коштів Відповідачем з Позивача за Контрактом, а предметом спору у справі, що розглядалась судом першої інстанції є зміна правовідносин - зменшення оплати за вказаним Контрактом у зв`язку із поставкою товару неконтрактної якості. Інакше кажучи, позовна вимога, пред`явлена в рамках процесу, що розглядається українським судом взагалі є первинною, а враховуючи, що Позивачем оскаржується юрисдикція арбітражу GAFTА, наразі, є єдиною, яка направлена на захист прав і інтересів Позивача.
Крім того, апелянт вважає, що судом були зроблені неправильні висновки щодо укладення між сторонами угоди про передачу спору на вирішення міжнародного арбітражу.
В обґрунтування своїх доводів суд посилається на передбачений умовами Контракту розділ 13, відповідно до якого арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення - Лондон та на зміст ст.22 ГПК України і ч.1 ст.8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", відповідно до яких будь-які неточності у тексті угоди про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу повинні тлумачитись судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності, якщо суд не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Проте, зміст статті 226 ГПК України передбачає, що суд перевіряє дійсність, чинність та виконуваність угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.
Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, якою встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
З підстав викладених у п. 2.1. апеляційної скарги вбачається, що сторони не досягли угоди щодо передачі даного спору на вирішення арбітражу. Наразі юрисдикція арбітражу оскаржується Позивачем, а у позовній заяві та Клопотанні Позивач зауважував на неможливість виконання арбітражної угоди та підсудність спору Господарському суду Одеської області.
З огляду на наведене, у суду першої інстанції відсутні обґрунтовані підстави вважати, що арбітражне застереження, яке міститься в укладеному між сторонами Контракті, є дійсним, чинним та виконуваним у зв`язку із наступним.
Під час укладення Контракту сторони погодили, що в разі недосягнення домовленостей усі спори підлягають вирішенню у Лондоні, Англія за правилами GAFTА 125. 
Однак при цьому Сторони не вказали конкретну арбітражну установу, її назву, на розгляд якої може бути передано спір однією із сторін. Сторони послалися в контракті лише на Арбітражні Правила GAFTA №125 (Arbitration Rules No. 125), які використовуються в англійському законі при розгляді спору арбітражним судом.
Саме по собі таке посилання в Контракті на Арбітражні Правила GAFTА № 125 (Arbitration Rules No. 125), не означає, що сторони визначили повноцінний регламент, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. За умови невизначеності регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд, існує об`єктивна неможливість виконання вказаної арбітражної угоди та розгляду справи в арбітражі.
Відповідно до інформації з веб-порталу Реєстраційної палати Великобританії (Companies House) (який є загальнодоступним), Арбітраж Міжнародної асоціації торгівлі зерном і кормами, зареєстровано 31.03.1971, реєстраційний номер 01006456, має юридичну адресу: 9 Lincoln's Inn Fields, London, WС2АЗВР. Назва цієї Асоціації англійською мовою - GRAIN AND FEED TRADE ASSOCIA ТІОN (ТНЕ).
Такої назви - GRAIN AND FEED TRADE ASSOCIAТION (ТНЕ), або назви іншої міжнародної арбітражної установи п. 13.1 Контракту, який визначає порядок арбітражного врегулювання спорів, не містить.
Відсутність у контракті інформації про назву арбітражної установи не дає можливості визначити, до якого саме арбітражу має звертатися сторона.
Скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 906/493/16, в якій зазначено, що господарський суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має відбуватися арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи , сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.
Домовленість сторін про передання спору на розгляд міжнародному комерційному арбітражу є лише способом реалізації права на захист і не може бути відмовою від права на звернення до суду.
На думку Позивача, розгляд спору в арбітражному порядку неможливий, оскільки між сторонами немає взаємної згоди на такий розгляд, сторонами не врегульовано склад міжнародного арбітражу (1 чи 3 арбітри), не зрозуміло, який саме арбітражний суд повинен розглядати справи та яке його місцезнаходження тощо.
З огляду на правове обґрунтування, що міститься в позовній заяві, та оскільки місцем виконання Контракту №Р983 від 27.10.2020 є один з терміналів порту/-ів Одеса/Південний/Чорноморськ, тобто територія Одеської області України, Позивач вважає, що даний позов підсудний саме Господарському суду Одеської області та відсутні підстави для залишення позову без розгляду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.09.2021 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/157/21  за апеляційною скаргою RISOIL OVERSEAS LTD на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20 серпня 2021 року. Призначено розгляд справи №916/157/21 на 19 жовтня 2021 року о 10-30 год.
Відповідно до приписів ст.ст. 267, 268 Господарського процесуального кодексу України, судовою колегією встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Роз`яснено учасникам справи про їх право не пізніше 7 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо), оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.
Ухвалою суду від 19.10.2021 року відкладено розгляд справи №916/157/21 за апеляційною скаргою RISOIL OVERSEAS LTD на ухвалу Господарського суду Одеської області від 20 серпня 2021 року на 02 листопада 2021 року о 12-40 год. 
Сторони повідомлялись про судовий розгляд шляхом надсилання копії ухвали на електронні адреси уповноважених представників, наявних в матеріалах справи, а також шляхом направлення телефонограм, у зв`язку з тимчасовим припиненням відправки поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом.
12.10.2021 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від AGROSTUDIO GROUP LIMITED, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить залишити її без змін.
01.11.2021 року до суду надійшло клопотання AGROSTUDIO GROUP LIMITED про відкладення розгляду справи на іншу дату  у зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому процесі у м. Києві.
В судове засідання 02.11.2021 року не з`явився представник відповідача.
Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки юридична особа не позбавлена можливості  мати декількох представників; суд обмежений строками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду згідно ч.2 ст.273 ГПК України.
Крім того, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі “Смірнов проти України”, відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Разом із тим право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України").
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, розгляд справи вже відкладався, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2021 року позивач – RISOIL OVERSEAS LTD звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача – Agrostudio Group Limited про внесення змін до п.6.1 контракту від 27.10.2020 р. № Р983.
27.01.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області відкрито провадження у справі № 916/157/21 та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 23.02.2021 р. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.02.2021 р., зокрема відкладено підготовче засідання на 20.07.2021 р. та зупинено провадження у справі № 916/157/21 до 20.07.2021 р. 
15.07.2021 р. від відповідача надійшли письмові заперечення (зареєстровані за вх. № 19007/21) проти вирішення спору в Господарському суді Одеської області, в яких з посиланням на ст.ст.4,22 ГПК України та розділ 13 контракту від 27.10.2020 р. № Р983 просить у відповідності до п.7 ч.1 ст.226 ГПК України залишити позовну заяву RISOIL OVERSEAS LTD без розгляду, оскільки сторонами у контракті передбачено вирішення всіх суперечок стосовно контракту арбітражем відповідно до Арбітражних Правил GAFTA № 125, арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення – Лондон. 
19.07.2021 р. від позивача надійшло клопотання (зареєстроване за вх. № 19384/21) про залишення без задоволення заперечень відповідача проти вирішення спору в Господарському суду Одеської області, зокрема з підстав того, що відповідачем не надано доказів досягнення між сторонами угоди про передачу спору на вирішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; у контракті відсутня інформація про назву арбітражної установи, склад міжнародного арбітражу; та звертає увагу суду, що місцем виконання контракту є один із терміналів порту (-ів) Одеса/Південний/ Чорноморськ, а відтак позов підсудний саме Господарському суду Одеської області, проти чого не заперечує відповідач. 
Дослідивши зміст контракту від 27.10.2020 р. № Р983, судова колегія встановила наступне.
Розділом 13 контракту від 27.10.2020 р. № Р983 визначено, що буді-які та всі суперечки, що виникають відповідно до цього контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього контракту будуть вирішуватися арбітражем відповідно до Арбітражних Правил GAFTA № 125 в редакції, чинній на момент укладення цього контракту. Зазначені Правила є невід`ємною частиною цього контракту і обидві сторони підтверджують, що зміст зазначених Правил їм зрозумілий, та погоджуються на застосування цих Правил. Арбітраж здійснюється англійською мовою. Місце проведення – Лондон. 
Відповідно до частини другої статті 12 ГПК України, підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст.27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно із ч.ч.1,2,6 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається.
Як визначено у ч.1 ст.22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на фінансові інструменти, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.
Частина 1 ст.627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про міжнародне приватне право" приватноправові відносини – відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи; іноземний елемент – ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
За змістом ст.1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.
У ст.2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачено, що "арбітраж" – це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода – це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.
За змістом ст.8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. У разі подання позову, зазначеного в пункті 1 цієї статті, арбітражний розгляд проте може бути розпочато або продовжено і арбітражне рішення може бути винесено, поки сперечання про підсудність чекають розв`язання в суді.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 викладено правовий висновок про те, що:
- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;
- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;
- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.05.2019 у справі № 921/421/18, від 24.07.2019 у справі № 904/3096/18, від 13.06.2019 у справі № 913/488/18, від 25.06.2019 у справі № 911/1696/18, від 15.10.2019 у справі № 911/1595/18, від 26.07.2021 у справі № 908/16/21.
У пункті 7 частини першої статті 226 ГПК України закріплено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Наведене вище дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 7 частини першої статті 226 ГПК України господарському суду слід встановити наявність сукупності таких умов:
існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції арбітражу; 
від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; 
встановлення судом дійсності, чинності та виконуваності третейської угоди.
Так, відповідно до умов контракту від 27.10.2020 № Р983 буді-які та всі суперечки, що виникають відповідно до цього контракту, або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього контракту будуть вирішуватися арбітражем відповідно до Арбітражних Правил GAFTA № 125 в редакції, чинній на момент укладення цього контракту. Зазначені Правила є невід`ємною частиною цього контракту і обидві сторони підтверджують, що зміст зазначених Правил їм зрозумілий, та погоджуються на застосування цих Правил. Арбітраж здійснюється англійською мовою. Місце проведення – Лондон.
Отже, сторонами укладаючи контракт від 27.10.2020 № Р983 передбачено арбітражну угоду, яка міститься у документі (контракті), підписаному сторонами. 
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, третейська угода не визнана недійсною, не втратила чинності та може бути виконана.
При цьому, до початку розгляду справи по суті відповідач подав заперечення проти вирішення спору в господарському суді.
Судова колегія відхиляє посилання апелянта про відсутність доказів досягнення між сторонами угоди про передачу спору на вирішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, оскільки відповідно до розділу 13 контракту від 27.10.2020 р. №Р983, арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення – Лондон. 
Колегія суддів звертає увагу на зміст ст.22 ГПК України та ст.8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", відповідно до яких будь-які неточності у тексті угоди про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу повинні тлумачитись судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності, якщо суд не якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Згідно з п. 13.1. Контракту зазначено, що будь-які та всі суперечки, які виникають відповідно до цього Контракту або будь-які претензії щодо тлумачення або виконання цього Контракту будуть вирішуватися арбітражем відповідно до Арбітражних Правил GAFTА №125 в редакції, чинній на момент укладення цього Контракту. Зазначені Правила є невід`ємною частиною цього Контракту і обидві Сторони підтверджують, що зміст зазначених Правил їм зрозумілий, та погоджуються на застосування цих Правил.
У п. 13.2. Контракту передбачено, що Арбітраж здійснюється англійською мовою. Місце проведення - Лондон.
Також у розділі 14 «Право, що застосовується» міститься два пункти; так, відповідно до п. 14.1 Контракту зазначено, що Правом, яке регулює цей Контракт, є право Англії.
У пункті 17 Контракту проставлені підписи сторін, які скріплені печатками. Тобто, сторони (Позивач та Відповідач) дійшли згоди щодо всіх умов, визначених Контрактом.
Зокрема, щодо п. 13.1. Контракту, яким прямо передбачено, що сторони погодили застосовувати правила GAFTA №125 у всіх питаннях та суперечках, що виникають з приводу Контракту. Більш того, сторони погодили місце вирішення спорів щодо Контракту - місто Лондон та мову - англійська. 
Колегія суддів зауважує про відсутність в матеріалах справи доказів того, що передбачена умовами контракту від 27.10.2020 № Р983 арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, за таких умов арбітражна угода тлумачиться судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
В арбітражній угоді міститься вказівка на місце проведення арбітражу, а саме - в Лондоні, а в матеріалах справи наявні відомості, що у арбітражі GAFТА існує спір між Позивачем та Відповідачем щодо Контракту, тобто арбітражу GAFTА підсудні спори, що виникають стосовно Контракту.
Судова колегія зауважує, що відсутність назви конкретної арбітражної установи не є підставою для неможливості виконання Угоди, оскільки сторони чітко погодили місце арбітражу - Лондон, а також визначили правила, за якими буде здійснюватися арбітражний розгляд (Правила GAFГ А № 125).
Сторони обрали англійське право, як таке, що підлягає застосуванню під час вирішення спору щодо Контакту, внаслідок чого згідно з вимогами чинного законодавства України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - відповідний спір не є підсудним Господарському суду Одеської області та підлягає розгляду у міжнародному комерційному арбітражі GAFTА при використанні англійського права у Лондоні (Англія) за правилами GAFГА № 125.
Отже, у будь-якому разі спір, що виник у сторін стосовно Контракту, повинен розглядатись у місті Лондон англійською мовою, за правилами GAFTA №125.
Крім того, до суду надані докази того, що між Позивачем та Відповідачем вже існує спір, розпочатий у арбітражному суді GAFTА. 
Крім того, слід зазначити, що у апеляційній скарзі апелянт фактично визнав існування такого спору, зазначивши: « .. предметом арбітражного спору є стягнення коштів Відповідачем з Позивача за Контрактом .. ». Навіть за умови наявності заперечень, їх існування не свідчить про відмову арбітражу GAFТА у розгляді спору щодо Контракту, оскільки остаточного рішення арбітру немає.
Щодо доводів апелянта про докази, на підставі яких не можна встановити обставини справи.
Зокрема, Відповідачем надано скан-копії двох документів: повідомлення GAFTА про отримання арбітражного збору та повідомлення GAFTА про призначення арбітра, викладених повністю англійською мовою без належного перекладу та завірення, колегія суддів зауважує, що посилання апелянта на прийняття судом неналежних доказів, а саме повідомлень GAFTА, не спростовують правомірного висновку суду першої інстанції з підстав існування арбітражного застереження в контракті.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Враховуючи вищевикладене, передбачену умовами контракту від 27.10.2020 № Р983 арбітражну угоду (розділ 13), відповідно до якої арбітраж здійснюється англійською мовою, місце проведення – Лондон, звернення відповідача з запереченнями проти вирішення спору в Господарському суді Одеської області як до початку розгляду справи по суті, так і до подачі ним першої заяви по суті спору, відсутність підстав вважати, що арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, Господарський суд Одеської області на підставі п.7 ч.1 ст.226 ГПК України правомірно залишив позов RISOIL OVERSEAS LTD без розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції та зазначає, що суд правильно застосував приписи пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України та залишив позов без розгляду.
          Враховуючи викладене, апеляційна скарга RISOIL OVERSEAS LTD підлягає залишенню без задоволення, ухвала Господарського суду Одеської області від 20 серпня 2021 року у справі №916/157/21 – залишенню без змін.

Керуючись статтями 226, п.1 ч.1 ст. 275, ст.276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу RISOIL OVERSEAS LTD залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 20 серпня 2021 року у справі №916/157/21 залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови підписаний 04.11.2021 року

Головуючий суддя                                                            А.І. Ярош 

Судді:                                                                                В.М. Головей

                                                                                Г.П. Разюк