ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 638/12947/21                                        Головуючий І інстанції – Рибальченко Л.М.
Провадження № 33/818/1928/21                                        Суддя доповідач – Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
/ по справі про адміністративне правопорушення /

08 грудня  2021 року                                                         м.Харків
суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,        
за участю секретаря                        - Вакула Н.С.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності        - ОСОБА_1 
захисника                                - Скребця О.М.
представників потерпілого                - Найда С.С., Антоненка І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її захисника Скребця О.М. на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її захисник Скребець О.М просять постанову судді скасувати, призначити у справі судову авто технічну експертизу та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилаються на те, що суддя першої інстанції при розгляді справи не з`ясував всіх обставин справи для правильного вирішення справи, а саме безпідставно не розглянув клопотання про призначення судової авто технічної експертизи.
Вказували, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що згідно зі схемою ДТП дорожньо-транспортна пригода сталась до перехрестя, а тому встановлення вини у порушенні п.п. 10.5, 16.6 ПДР України є безпідставними, а також працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.ст.268, 270 КУпАП
Крім того, ОСОБА_1 та її захисник Скребець О.М. просять поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді, посилаючись на те, що повний текст судового рішення було отримано 13.10.02021.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), дійшов висновку про те, що строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника Скребця О.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, пояснення представників потерпілого, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення Правил дорожнього руху України.
       Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.
       Визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості схеми місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення потерпілого та свідка, рапорт працівника поліції.
       Зокрема, судовим розглядом встановлено, що відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №271609 від 03 серпня 2021 року вбачається, що 13 липня 2021 року о 07 год. 30 хв. в м. Харків, на перехресті вул. Шатилівська та вул. Бакуліна, керуючи транспортним засобом Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повертаючи ліворуч не надала переваги транспортному засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався прямо назустріч внаслідок чого відбулось зіткнення від якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду. 
Тобто, ОСОБА_1 своїми діями порушила п.п. 16.6, 10.5 ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п.10.5 ПДР України поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.
Згідно з п. 16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
       Поряд з цим, 13.07.2021 року, саме після скоєння ДТП працівник поліції зафіксував у схемі місця ДТП розташування транспортних засобів та прив`язку до місцевості. ОСОБА_1 ознайомилась з цими відомостями погодилась із правильністю їх фіксації, про що свідчить її власноручний підпис у схемі місця ДТП без будь-яких зауважень. (а.с. 2)
Крім того, 13.07.2021 року ОСОБА_1 власноручно написала письмові пояснення, з яких вбачається, що вона 13.07.2021 року близько 07.35 год. керувала автомобілем Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_1 в районі перехресті вул. Бакуліна та вул. Шатиловська вона перетинала перехрестя та рухалась за автомобілем, який був попереду неї, перед перехрестям загальмувала, впевнилась, що по зустрічній смузі руху відсутні машини та на миготливий зелений сигнал світлофора почала повертати ліворуч, та через 1-2 сек. побачила автомобіль, яка їхала з великою швидкістю та почала гальмувати. (а.с. 3) 
Також, з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 наданих ними 13.07.2021 року вбачається, що керуючи транспортним засобом Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуваючи перед початком перехрестя з вул. Бакуліна, коли горіло основне зелене світло світлофора без увімкнутого сигналу повороту ліворуч, не доїхавши до середини перехрестя виїхала на зустрічну смугу руху не надавши перевагу автомобілю Volkswagen, який рухався у зустрічному напрямку. (а.с. 4,5)
Розташування транспортних засобів, відповідно до схеми ДТП та фотознімків до схеми, свідчить про те, що автомобіль Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 по вул. Шатилівській м. Харкова та перебуваючи на перехресті з вул. Бакуліна не доїхавши до середини перехрестя виїхала на зустрічну смугу руху не надавши перевагу автомобілю Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення від якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Твердження апелянта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не на перехресті вул. Шатилівській та вул. Бакуліна є необґрунтованими та такими, що спростовуються відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 271609, схемою до протоколу огляду місця ДТП, протоколом огляду місця ДТП від 13.07.2021 року, фототаблицею до нього, а також поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 та письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.07.2021 року.
Крім того, відповідно до п.1.10 ПДР України перехрестя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.
Отже, аналізуючи в сукупності схему ДТП від 13.07.2021 року, протокол огляду місця ДТП,відомості фототаблиці до нього та письмові пояснення ОСОБА_1 та потерпілого від 13.07.2021 року вбачається, що під час ДТП автомобілі контактували наступним чином при зіткненні: автомобіль Volkswagen Passat днз НОМЕР_3 переднім бампером, капотом, переднім правим крилом, переднім номерним знаком контактував з переднім бампером в правій частині, капотом в правій передній частині, правою фарою автомобіля Subaru Outback д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та місце концентрації осипу скла та пластику знаходиться на заокруглені краю проїзної частини, на початку перехрестя на зустрічній смузі руху, що свідчить саме про порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.6 та 10.5 ПДР України.
Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права спростовуються відомостями протоколу про адміністративне правопорушення де зазначеною, що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та вона особисто поставила підпис у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.08.2021 року. (а.с. 1)
Посилання апелянта на те, що відомості, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення містять розбіжності з подією ДТП є необґрунтованими оскільки протокол про адміністративне правопорушення, а також схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися в порядку, передбаченому КАС України або до безпосереднього керівництва працівників поліції, а також ОСОБА_1 не зверталась зі скаргами до правоохоронних органів, відповідно до вимог КПК України, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколу є необґрунтованими та розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечила. Причиною виникнення ДТП, на її думку, стало порушення правил дорожнього руху водієм автомобілю Volkswagen Passat днз НОМЕР_3 , який перевищив швидкість руху та допустив зіткнення автомобілів. 
Відповідно до п.31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме: під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються для легкових автомобілів та їхніх модифікацій для перевезення вантажів гальмовий шлях не більше ніж 14,7 м. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції , що зі схеми ДТП вбачається, що гальмовий шлях автомобіля Volkswagen складає 14,6 м. таким чином, зазначений показник в даному випадку перевищений не був. Будь-яких інших доказів перевищення швидкості потерпілим ОСОБА_2 суду не надано.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення.
Отже, у справі щодо ОСОБА_1 , суд повинен надати оцінку саме її діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.
Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 10.5, 16.6 ПДР чим допустила зіткнення автомобілів.
Таким чином, посилання апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність саме в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Таким чином, усі твердження сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та були наведені в ході апеляційного розгляду, не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене шляхом закриття провадження у справі.
       Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_1 п.п. 10.5, 16.6 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Отже, з урахуванням сукупності наявних в матеріалах справи доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин даної справи та які беззаперечно вказують на факт порушення водієм ОСОБА_1   вимог Правил дорожнього руху України та наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення викладених в апеляційній скарзі вимог про призначення у справі судової авто-технічної експертизи, оскільки остання не навела належного обґрунтування доцільності проведення вказаної експертизи з посиланням на докази, які б за своїм змістом спростовували висновки суду про порушення нею правил дорожнього руху, що призвело до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.
Натомість, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1   вимог п.п. 10.5, 16.6 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження транспортних засобів, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи. Оцінка вказаних відомостей не потребую спеціальних технічних знань.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 та її захисника Скребця О.М. задовольнити, поновивши процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021 року .
В задоволені клопотання ОСОБА_1 та її захисника Скребця О.М. про призначення судової авто технічної експертизи – відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її захисника Скребця О.М. залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 жовтня 2021року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков