ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5445/21 Справа № 213/2141/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Кругман А.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 
на заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У вересні 2016 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»; банк) звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором.
       В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 червня 2008 року між ним і відповідачем укладено кредитний договір № KRТ0GA0000000089, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 109 025,05 грн, зі сплатою 1,67 % щомісяця за користування кредитом, строком до 12 червня 2023 року.
       У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 16 серпня 2016 року розмір кредитної заборгованості становить 282 394,85 грн, з яких: 126 367,41 грн – заборгованість за кредитом,
130 125,96 грн – заборгованість за відсотками, 25 901,48 грн – комісія за користування кредитом, які банк просив стягнути з відповідача.        
       Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року № KRТ0GA0000000089 в сумі
282 394,85 грн.
       Суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню на користь банку у заявленому розмірі.
       В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем по справі при зверненні з позовом до суду пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором був зроблений в серпні 2012 року.
       Крім того, відповідач зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності, про розгляд справи він належним чином повідомлений не був.
       Також відповідач посилається на те, що в нього відсутня додаткова угода № KRТ0GA0000000089 від 06 вересня 2011 року до кредитного договору № KRТ0GA0000000089 від 12 червня 2008 року, з якою він не погоджується.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
       Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року № KRТ0GA0000000089 станом на 16 серпня 2016 року в розмірі 197 677,68 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 123 815,93 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 73 861,75 грн.
       У задоволенні іншої частини позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
       Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції вважав доведеним факт невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.
       Визначаючи розмір кредитної заборгованості, яка підлягає стягненню, апеляційний суд виходив з того, що перебіг позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявив відповідач, починається після несплати кожного чергового платежу, а тому борг за тілом кредиту та відсотками (виходячи з відсоткової ставки 1,67 % щомісячно) належить стягнути за період з 14 вересня 2013 року в межах встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України
(далі – ЦК України) трирічного строку, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 14 вересня 2016 року. Про застосування наслідків спливу позовної давності відповідач заявив в апеляційній скарзі; у суді першої інстанції він був позбавлений можливості подати таку заяву, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи.
       Відмовляючи у стягненні комісії за користування кредитом, суд апеляційної інстанції зазначив, що умовами кредитного договору від 12 червня 2008 року
№ KRТ0GA0000000089 не передбачено сплати комісій за користування кредитом, що свідчить про недоведеність позивачем факту досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем у будь-якому розмірі комісії.
       Апеляційний суд вказав, що визначена 06 вересня 2011 року додатковою угодою до кредитного договору від 12 червня 2008 року № KRТ0GA0000000089 відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 2,08 % щомісяця не може бути застосована для нарахування заборгованості за відсотками за кредитним договором, оскільки відповідач заперечив проти укладення такої угоди та позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що така додаткова угода була укладена між сторонами. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року задоволено клопотання відповідача та витребувано у позивача оригінал додаткової угоди до кредитного договору від 12 червня 2008 року № KRT0GA0000000089, яка була укладена між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , для огляду у судовому засіданні. Зазначена ухвала отримана АТ КБ «ПриватБанк», однак суду витребувані докази не надані, при цьому представником позивача було роз`яснено, що оригінал додаткової угоди не зберігся.
       Постановою Верховного суду від 17 березня 2021 року касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 задоволено частково. 
       Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у частині відмови у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками у розмірі 58 815,69 грн скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у частині задоволення вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками у розмірі 197 677,68 грн залишено без змін.
       Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року у частині вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією змінено в мотивувальній частині, викладено її в редакції постанови від 17 березня 2021 року.
       Під час нового апеляційного розгляду дана справа розглядається в частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками у розмірі 58 815,69 грн. відповідно до вимог ст.417 ЦПК України.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
       Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання договірних грошових зобов`язань.
       Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
       Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
       Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та їх розмір.
       В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
       Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правозаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір
№ KRТ0GA0000000089, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит строком до 12 червня 2023 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 112 912,72 грн на наступні цілі: 92 200,00 грн - на споживчі цілі, 2 766,00 грн – на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 660,67 грн – страхування майна, 461,00 грн – особисте страхування, 16 825,05 грн – на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,67 % щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу.
       Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється щомісяця в період сплати, передбаченої Графіком погашення кредиту (додаток № 2 до кредитного договору), а саме починаючи з 28 липня 2008 року відповідач повинен сплачувати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2 083,95 грн для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди згідно з графіком погашення кредиту.
       Відповідно до наданої банком копії додаткової угоди 06 вересня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору від 12 червня 2008 року № KRТ0GA0000000089, за умовами якої банк надав позичальнику кредитні кошти строком до 12 червня 2023 року у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 143 775,00 грн на наступні цілі: 92 200,00 грн - на споживчі цілі, 2 766,00 грн - винагорода за надання фінансового інструменту, 48 809,00 грн – на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,08 % щомісяця на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 %, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу.
       Згідно з наданим АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості станом на 16 серпня 2016 року її розмір становить 282 394,85 грн, з яких: 126 367,41 грн – заборгованість за кредитом, 130 125,96 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 25 901,48 грн – заборгованість по комісії за користування кредитом.
       Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про застосування строку позовної давності до даних правовідносин.
       Як вбачається із умов кредитного договору № KRТ0GA0000000089 від 12 червня 2008 року, погашення заборгованості за вказаним договором здійснюється в період з «24» по «28» число кожного місяця у розмірі 2 083,95 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, винагороди, комісії.
       Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж по кредитному договору був здійснений відповідачем 08 червня 2012 року, тобто з цього моменту позивач дізнався про порушення свого права.
       Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Згідно з частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
       Відповідно до пункту 5.5 кредитного договору від 12 червня 2008 року
№ KRТ0GA0000000089 термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки — пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
       З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся з позовом 09 вересня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності, узгодженої між сторонами.
       З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору.
       На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення обов`язку на відповідача ОСОБА_1 погасити кредитну заборгованість, однак не може погодитись із визначеним позивачем розміром заборгованості за кредитним договором, з огляду на наступне.
       Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 551, 48 коп., яка складається з залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом, який розраховано шляхом віднімання від суми виниклої заборгованості у розмірі 126 367, 41 грн. суми, яку стягнуто постановою від 03 грудня 2019 року у розмірі 123 815, 93 грн.
       Крім того, з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню відсотки за користування кредитом, оскільки, відповідно до умов кредитного договору № KRТ0GA0000000089 від 06 вересня 2011 року, відповідачу надано кредитні кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом
       Враховуючи, що заборгованість відповідача за кредитним договором KRТ0GA0000000089 від 06 вересня 2011 року за тілом кредиту становить 126 367, 41 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 52 758, 39 грн. з розрахунку 126 367, 41 грн. (заборгованість за тілом кредиту) / 100 * 1.67 (відсоткова ставка відсотків, визначена умовами кредитного договору) * 24 місяців (період з вересня 2011 року по вересень 2013 року, враховуючи стягнуту суму відсотків постановою від 03 грудня 2019 року).
       Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. 
       Таким чином, з врахуванням встановлених обставин у справі, вказівок суду касаційної інстанції та зазначених вище норм матеріального права, надавши належну оцінку наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши наявність заборгованості перед Банком, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками у розмірі 55 309, 87 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 2 551, 48  грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 52 758, 39 грн. підлягає залишенню без змін. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 3 505, 82 грн. підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні в цій частині.
       На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно від задоволених позовних вимог, по сплаті судового збору за подання позовної заяви та касаційної скарги в розмірі 2 630, 15 грн. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками у розмірі 55 309, 87 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту – 2 551, 48  грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом – 52 758, 39 грн. – залишити без змін.
Заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 3 505, 82 грн. – скасувати.
В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 3 505, 82 грн. - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1    на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2 630, 15 грн. в рахунок сплати судового збору. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                                Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                        Е.Л. Демченко                                                
                                                                               М.О. Макаров