ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7577/21 Справа № 199/10288/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
                       головуючого - судді Демченко Е.Л.
                       суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
                       при секретарі — Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2021 року по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
в с т а н о в и л а:
       У грудні 2019 року ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3  про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх з відповідачем батько ОСОБА_4 , після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , інша 1/2 частина вказаного домоволодіння належала їх матері на праві спільної сумісної власності подружжя. Батьки перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 січня 1959 року, шлюб між ними не розривався. 
       Вказував, що після смерті батька спадкоємці до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини не звертались, у домоволодінні на момент смерті батька разом з ним були зареєстровані його дружина ОСОБА_5 та син (відповідач) ОСОБА_3 . Він зареєстрованим за вказаною адресою не був, однак фактично прийняв спадщину, оскільки проживав у домоволодінні, здійснював ремонті роботи, сплачував комунальні послуги. Таким чином після смерті батька кожен прийняв спадщину у вигляді 1/6 частини домоволодіння. 
       Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 , яка за життя склала заповіт, яким заповідала належну їй на праві приватної власності 1/2 частину домоволодіння йому, у зв`язку з чим він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та йому було відмовлено через те, що на день смерті спадкодавця будинок в цілому був зареєстрований за її чоловіком ОСОБА_4 . 
       Посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом, однак не може реалізувати свої спадкові права, а тому просив суд встановити факт прийняття ним спадщини у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним право власності на 3/4 частини вказаного домоволодіння після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 
       10 березня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що він зареєстрований у домоволодінні АДРЕСА_1 з 22 липня 1994 року і по теперішній час, його батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент його смерті в спірному будинку був зареєстрований він та його мати ОСОБА_5 .
       Зазначав, що після смерті батька свідоцтво про право на спадщину ні він, ні його мати не отримували, втім саме вони фактично прийняли спадщину. 
       Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла та після її смерті він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та батька, однак отримав відмову у видачу відповідних свідоцтв. 
       Посилаючись на те, що саме він прийняв спадщину після смерті батька, а не позивач ОСОБА_2 , просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить змінити рішення місцевого суду в частині визначення часток у спадковому майні, а саме визнати за ним право власності на 5/8 частин спірного домоволодіння, визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частини спірного домоволодіння. 
       Рішення суду в частині відмови про встановлення факту прийняття ним спадщини у вигляді 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 не оскаржується. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що вся частка, яка належала ОСОБА_5 як спільна сумісна власність подружжя та яка була прийнята нею після смерті чоловіка, не може бути включена до спадкового майна відповідача. 
       16 вересня 2021 року ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував про те, що мати заповідала позивачу лише 1/2 частину спірного домоволодіння, а тому він має право виключно на 1/2 частину. Крім того, свідки у судовому засіданні підтвердили той факт, що батьки хотіли щоб будинок належав братам саме у рівних частинах по 1/2 кожному. 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне. 
       Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що батьки сторін по справі  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 08 січня 1959 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.16,13,120).
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (т.1 а.с.15).
       Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва особистого житлового будинку, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 08 липня 1960 року за реєстровим №2-4481, рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів від 09 червня 1989 року за №366/17, зареєстровано у КП «ДМБТІ» ДОР та записано у реєстрову книгу за №519 за реєстровим №58 (т.1 а.с.17,41-42,47).
       На момент смерті ОСОБА_4 в спірному будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_5 , що підтверджується листом від 05 листопада 2019 року за №14/5-12196 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб ДМР (т.1 а.с.191 зворот).
        ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (т.1 а.с.14).
       За життя, а саме 22 червня 2012 року, ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М., зареєстрований в реєстрі за №1502, яким заповіла ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних побудов та земельною ділянкою при ній, що знаходиться у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.164).
       Із метою оформлення спадкових прав після смерті матері та батька відповідач ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С., однак постановою від 18 грудня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину (т.1 а.с.183-184).
       Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері є те, що ОСОБА_5 залишила заповіт на належну їй 1/2 частку спірного будинку братові відповідача — позивачу ОСОБА_2 . 
       Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька було те, що ОСОБА_5 відповідно до законодавства хоча і мала право на 1/2 частину спірного домоволодіння, однак заяву про визначення частки у спільному майні подружжя вона не подавала та свідоцтво про право власності на 1/2 частину вказаного майна не отримувала. Визначити, яка саме частка спадкового майна має належати спадкодавцю ОСОБА_4 нотаріус визначити не може. Окрім того, до нотаріальної контори було подано заяву ОСОБА_6 , яка діє за довіреністю від ОСОБА_2 , про призупинення видачі свідоцтва у зв`язку зі зверненням до суду.
       27 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , однак постановою нотаріуса від 14 листопада 2019 року його представнику ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .
       Підставою відмови було те, що станом на день смерті ОСОБА_5 право власності на будинок у цілому зареєстровано за її чоловіком ОСОБА_4 . ОСОБА_5 мала право на 1/2 частку майна, що було спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ст.60 СК України (ст.22 КПШС України в редакції 1969 року), але вона за життя не подавала заяву про визначення частки в спільному майні подружжя та за життя не отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину вищезазначеного майна (а.с.180-181).
       Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_2 не містить вимог про визначення частки матері ОСОБА_5 у спільному майні подружжя чи виділу в натурі, оскільки за життя вона не зверталася до нотаріуса з приводу виділу, реєстрації за собою вказаної частки та свідоцтва не отримувала. У той же час, складаючи заповіт на його ім`я, вона визнала та заповіла всю належну їй на праві приватної власності 1/2 частку жилого будинку, що свідчить про те, що вона не вважала, що їй належить більша частка аніж 1/2, а також не зазначила, що ця частка належна їй саме як дружині у спільному майні подружжя. Іншу частку домоволодіння успадкував син спадкодавця ОСОБА_2 , який був із 1994 року зареєстрованим разом із батьками у домоволодінні по АДРЕСА_1 , та фактично прийняв спадщину після смерті батька. А тому суд вважав за необхідне визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру часток у зв`язку з наступним. 
       Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Здійснення права на спадкування врегульовано положеннями глави 87 ЦК України.
       Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину). 
       Відповідно до статей 1216,1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
       Згідно з частинами першою та другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 цього Кодексу.
       Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд.
       У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1261 ЦК України).
       Матеріалами справи підтверджується факт того, що спірне домоволодіння було набуте батьками сторін під час перебування у зареєстрованому шлюбі.
        Після смерті батька сторін - ОСОБА_4 , спадщину прийняв відповідач ОСОБА_3 та мати сторін, дружина померлого, ОСОБА_7 по 1/4 частині кожний, оскільки були зареєстровані разом зі спадкодавцем, проживали у спірному домоволодінні та фактично прийняли спадщину. 
       За змістом статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 
       З заповіту, складеного ОСОБА_5 , вбачається, що належну їй 1/2 частину домоволодіння вона заповідає позивачу ОСОБА_2 (т.1 а.с.164).
       У зв`язку з чим позивач має право на спадкування 1/2 частини спірного домоволодіння за заповітом після смерті матері. 
       Крім того, 1/4 частина домоволодіння, яка була прийнята ОСОБА_5 , також підлягає поділу між позивачем та відповідачем, як спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, по 1/8 частині кожному. 
       Таким чином колегія суддів вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 та на 1/8 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері, а усього визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . 
       За відповідачем слід визнати право власності на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 та на 1/8 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері, а усього визнати за  ОСОБА_3 право власності на 3/8 частин домоволодіння. 
       На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення в оскаржуваній позивачем частині з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання права власності в порядку спадкування та часткове задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 . 
       Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2021 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. 

       Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково. 

       Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на 1/8 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , усього визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . 

       Визнати за  ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/8 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , усього визнати за  ОСОБА_3 право власності на 3/8 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

               Судді:                                                 Куценко Т.Р.

                                                        Макаров М.О.