ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/14458/18                                                    Суддя першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                        - Бєлової Л.В., Єгорової Н.М.,
при секретарі                     - Закревській І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку письмового провадження додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И Л А:
У вересні 2018 року Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (далі - Позивач, НАК «Украгролізинг») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, у подальшому заміненого на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.06.2018 року №0008621401.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 року позов задоволено повністю.
У квітні 2021 року НАК «Украгролізинг» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ГУ ДПС у м. Києві на користь НАК «Украгролізинг» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 229  000,00 грн.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2021 року заяву НАК «Украгролізинг» про ухвалення додаткового рішення задоволено і стягнуто на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 229  000,00 грн.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у рішенні суду від 20.04.2021 року надана оцінка обґрунтованості суми заявлених витрат на професійну правничу допомогу і зазначено, що розмір витрат в сумі 229  000,00 грн. є співмірним із складністю справи, фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. Свою позицію обґрунтовує тим, що заявлені до присудження витрати на професійну правничу допомогу є непропорційними та завищеними, а Позивач має право на відшкодування таких витрат лише у разі, якщо доведе, що такі витрати є фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
Після усунення визначених в ухвалі від 26.08.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.10.2021 року.
У відзиві на апеляційну скаргу НАК «Украгролізинг» просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, оскільки питання щодо обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу вирішено у рішенні суду, а не у додатковому рішенні, то незгода з відповідними мотивами мала бути викладена в апеляційні скарзі на рішення суду від 20.04.2021 року, по-друге, належними і допустимими доказами підтверджується розмір понесених НАК «Украгролізинг» витрат на професійну правничу допомогу, які до того ж є співмірними із ціною позою та значенням справи для Позивача, по-третє, на момент винесення судом першої інстанції рішення по суті спору Відповідач правом заявити клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не скористався.
У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.
Представники Позивача наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та із змісту оскаржуваного додаткового рішення, суд першої інстанції, присуджуючи за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 229  000,00 грн., виходив з того, що у рішенні суду від 20.04.2021 року оцінка обґрунтованості і співмірності розміру указаних витрат була надана, а відтак з урахуванням приписів ст. 252 КАС України заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
З такими висновками суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.
Як було встановлено у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2021 року, прийнятої за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2021 року у цій справі, матеріали справи свідчать, що між НАК «Украгролізинг» і ТОВ «ЮФ «Горецький і Партнери» укладено договір про надання правової допомоги від 03.07.2018 року №20/06-18/144 (т. 2 а.с. 28-31), за умовами якого вартість кожної години надання послуг складає 1  500,00 грн., а загальна сума винагороди за цим договором не може перевищувати 190  000,00 грн. (п. 3.3). Крім того, згідно п. 3.5 указаного договору довіритель та повірений не пізніше 25 числа щомісячно підписують акт надання послуг, в якому вказуються види послуг, надані повіреним, їх вартість (ціна), деталізація витраченого часу.
На підтвердження отримання Позивачем юридичних послуг останнім було надано копії актів приймання-передачі виконаних (наданих) послуг (т. 13 а.с. 44-53), а також виписок з рахунку НАК «Украгролізинг», що підтверджують їх оплату (т. 13 а.с. 59-65).
Крім того, між НАК «Украгролізинг» і АБ «Горецький і Партнери» укладено 10.12.2020 року договір про надання правничої (правової) допомоги №291 (т. 13 а.с. 66-67), який передбачав такі ж самі умови оплати і розрахунків, як і договір від 03.07.2018 року №20/06-18/144. Водночас, згідно додаткової угоди від 12.03.2021 року №1/70 до договору №291 про надання правничої (правової) допомоги від 10.12.2020 року п. 3.3 договору було викладено в іншій редакції, якою встановлювався граничний розмір винагороди в сумі 190  000,00 грн. та визначалося, що НАК «Украгролізинг» сплачує аванс в сумі 40  000,00 грн. (пп. 3.3.1), НАК «Украгролізинг» сплачує суму винагороди в розмірі 110  000,00 грн. у разі задоволення позовних вимог у справі №826/14458/18 (пп. 3.3.2), а відносини сторін щодо сплати залишку винагороди вирішуються на підставі додаткової угоди. Цією ж додатковою угодою було внесено зміни до п. 3.5 договору від 10.12.2020 року №291, згідно яких клієнт та бюро протягом п`яти робочих днів з дня здійснення клієнтом оплати підписують акт надання послуг.
На підтвердження оплати коштів за договором від 10.12.2020 року №291 Позивачем було надано копію платіжного доручення від 15.03.2021 року №699 на суму 40  000,00 грн. (т. 13 а.с. 70) та акту приймання-передачі виконаних (наданих) послуг від 19.03.2021 року №1 (т. 13 а.с. 71).
Приписи ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.
Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Крім того, колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 року у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 року у справі № 120/3929/19-а.
Матеріали справи свідчать, що Відповідач до суду першої інстанції не подавав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі їх видів наданих послуг, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Щодо обґрунтованості витрат, що зазначені в актах від 19.07.2018 року №1 на суму 13  500,00 грн. (т. 13 а.с. 44), від 23.08.2018 року №4 на суму 15  000,00 грн. (т. 13 а.с. 47) та від 31.10.2018 року №31 на суму 15  000,00 грн. (т. 13 а.с. 52), то вони не можуть вважатися такими, що стосуються розгляду справи №826/14458/18, адже, як безпосередньо зазначено в актах, пов`язані з розглядом справ №826/1026/16, №826/12338/17, а також спірних питань у справі №14/86/2012/5003. Також з аналогічних підстав не можуть вважатися обґрунтованими витрати, що зазначені в п. 5 акту від 25.09.2018 року №5 на суму 3  000,00 грн. (т. 13 а.с. 48-49), оскільки питання розробки проектної документація КОСЗ-2000 цього спору не стосуються.
З приводу обґрунтованості витрат, що зафіксовані в акті від 24.07.2018 року №2 на суму 25  500,00 грн. (т. 13 а.с. 45), колегія суддів зазначає, що вони відповідному критерію не відповідають, оскільки стосуються питання досудового, однак не встановленого законом як обов`язкового (п. 4 ч. 9 ст. 139 КАС України), оскарження спірного у цій справі податкового повідомлення-рішення, що не дає можливість віднести ці витрати до таких, які пов`язані із розглядом справи №826/14458/18.
Не належать до обґрунтованих також і витрати, що зафіксовані в п. 2 акту від 25.09.2018 року №5 на суму 3  000,00 грн. (т. 13 а.с. 48-49), оскільки указані витрати вже знайшли своє відображення в п. 1 акту від 23.08.2018 року №3 (т. 13 а.с. 46).
Щодо обґрунтованості витрат, наведених у пункті 1 акту від 01.11.2018 року №7 (т. 13 а.с. 53), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що аналіз правової позиції ГУ ДФС у м. Києві у справі №826/14458/18 є невід`ємною частиною підготовки відповіді на відзив (п. 7 акту від 24.10.2018 року №6 (т. 13 а.с. 50)). Отже, окреме виділення від підготовки відповіді на відзив таких послуг як аналіз правової позиції Відповідача є елементом підготовки відповіді на відзив а тому витрати, викладені окремо у пункті 1 акту від 01.11.2018 року №7 на суму 6  000,00 грн., не можуть бути присуджені з Відповідача, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.
Також не можуть вважатися обґрунтованими витрати з підготовки документів для передачі на судово-економічну експертизу на суму 4  500,00 грн. (п. 3 акту від 01.11.2018 року №7) та витрати з підготовки до судового засідання на 01.11.2018 року на суму 3  000,00 грн. (п. 4 акту від 01.11.2018 року №7), оскільки, по-перше, направлення матеріалів справи до експертизи здійснювалося судом першої інстанції, по-друге, будь-яких відомостей щодо дій, які включаються до підготовки до судового засідання, матеріали справи не містять.
На переконання судової колегії, не належать до обґрунтованих також і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40  000,00 грн., які сплачені НАК «Украгролізинг» на користь АБ «Горецький і Партнери» в якості авансу, позаяк у матеріалах справи відсутні відомості, які б розкривали зміст та обсяг наданої у рамках цієї суми юридичних послуг Позивачу.
Що стосується витрат, пов`язаних із складанням адвокатських запитів і складанні позовної заяви, а також подання до суду клопотань і відповіді на відзив та участі у судових засіданнях і ознайомлення із справою, (акт від 23.08.2018 року №3 на суму 33  000,00 грн., (т. 13 а.с. 46), п. п. 1, 3-4, 6 акту від 25.09.2018 року №5 на суму 18  000,00 грн. (т. 13 а.с. 48-49), акт від 24.10.2018 року №6 на суму 42  000,00 грн. (т. 13 а.с. 50), акт від 01.11.2018 року №7 на суму 7  500,00 грн. (т. 13 а.с. 53)), колегія суддів вважає, що ці дії були вчинені представниками НАК «Украгролізинг», вони є пов`язаними із розглядом цієї справи та є обґрунтованими. При цьому судова колегія звертає увагу, що жодних доводів на спростування саме їх неспівмірності ГУ ДПС у м. Києві висловлено не було та не наведено таких аргументів в апеляційній скарзі окрім загальних посилань на приписи ст. ст. 132, 134, 139 КАС України та відсутності у суду обов`язку відшкодовувати всі судові витрати.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, стягуючи з ГУ ДПС у м. Києві витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 229  000,00 грн., не надав оцінки їх обґрунтованості і зв`язку з цією справою, а тому прийшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для присудження таких витрат за рахунок контролюючого органу у повному обсязі.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення питання щодо розміру належних до присудження витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 242-244, 250, 252, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - змінити, визначивши, що належні до стягнення на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати на професійну правничу допомогу складають 100  500 (сто тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
В іншій частині додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Л.В. Бєлова

                                                                                                    Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складено « 11» жовтня 2021 року.