ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1853/21 Справа № 202/6457/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       09 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює на посаді керівника ТОВ “Аметпром”, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-4 КУпАП, 
за участю:
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності                         ОСОБА_1 
ВСТАНОВИВ:
       Зміст оскарженого судового рішення. 
       Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді попередження.
Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 будучи керівником ТОВ «Аметпром» допустив несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2021 року, термін подання якого встановлений діючим законодавством до 11.05.2021 року. Фактично розрахунок надано 01.09.2021 року. За ІІ квартал 2021 року, термін подання встановлений діючим законодавством до 09.08.2021 року. Фактично розрахунок надано 01.09.20121 року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
       Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що він подавав скаргу до ДПС України, в якій просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення, а оскільки відповідь на вказану скаргу ним отримано поза межами строку, визначеного п. 56.8 ст. 56 ПК України, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків, відповідно до ч. 2 п. 56.9 ст. 56 ПК України.
       Крім того, вказує, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не є належним доказом, оскільки його було складено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та без завчасного повідомлення-запрошення для його складання, що унеможливило скористатись правовою допомогою або надати аргументи, якими б спростовувались факти, викладені у ньому. Також зазначає, що місце його проживання, яке зазначено у протоколі не відповідає дійсності та суперечить інформації, яка міститься в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
       Також зазначає, що з огляду на роз`яснення, яке викладено у листі Міністерства доходів і зборів України від 13.05.2013 року №1101/Н/99-99-15-04-01-14 неподання податкової звітності за І квартал 2021 року є разовим порушенням, а не триваючим, а тому строки для накладення адміністративного стягнення, яке передбачені ст. 38 КУпАП закінчились на момент складання протоколу.
       Крім вказаного, посилається на ту обставину, що судом першої інстанції не було враховано положення п. 9-11.1 розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” ЗУ “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, відповідно до якого роботодавці звільняються від адміністративної відповідальності за порушення законодавства по єдиному внеску, вчинені в період з 01 березня по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, що, на його думку, вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. 
       Позиції учасників апеляційного процесу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Мотиви апеляційного суду.
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
       Відповідальність за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП настає в тому числі у випадку неповідомлення або несвоєчасного повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.
       Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність і доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення №24703/04-36-24-06-3083621338 від 06 жовтня 2021 року; витягом з акта про результати проведення камеральної перевірки ТОВ “Аметпром” №23460/04-36-24-06/38676590 від 27 вересня 2021 року та іншими матеріалами справи в їх сукупності.
       Більше того, факт вчинення адміністративного правопорушення, який ставиться у провину ОСОБА_1 не заперечує й сама особа, що притягується до адміністративної відповідальності, посилаючись у своїй апеляційній скарзі виключно на процесуальні порушення, допущені під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та наявність положення закону, якою адміністративну відповідальність на його думку скасовано.
       Перевіряючи доводи апеляційної ОСОБА_1 , щодо скасування протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає таке.
       Відповідно до п. 56.8 стаття 56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку.
       Згідно ч. 2 п. 56.9 ст. 56 ПК України, на яку посилається ОСОБА_1 , як на підставу для скасування протоколу, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.
       З матеріалів справи про адміністративне правопорушення видно, що скаргу на протокол ОСОБА_1 було направлено на адресу ДПС України 07 листопада 2021 року (а.с.16-21), яку останніми було отримано 10 листопада 2021 року (а.с. 40). Відповідь на вказану скаргу ОСОБА_1 була направлена 18 листопада 2021 року (а.с. 41-42) та вона надійшла до відділення поштового зв`язку 22 листопада 2021 року (а.с. 43), і її отримано останнім 26 листопада 2021 року, тобто в межах строку, визначеного п. 56.8 ст. 56 ПК України.
       З огляду на викладене, посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що його скарга вважається задоволеною, а протокол про адміністративне правопорушення є скасованим не відповідають фактичним обставинам справи.
        Крім того, апеляційний суд не може погодитись з доводами ОСОБА_1 в тій частині, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, з огляду на наступне.
       Як видно з матеріалів справи, 27 вересня 2021 року було проведено камеральну перевірку податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків — фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також суд нарахованого єдиного внеску за І та ІІ квартал 2021 року ТОВ “Аметпром” за результатами якого було складено Акт №43460/04-36-24-06/38676590 від 27 вересня 2021 року. 28 вересня 2021 року на адресу ТОВ “Аметпром”, засобами поштового зв`язку, було направлено запрошення ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області на 06 жовтня 2021 року на 10 годину для складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 4,5).
       Вказане запрошення надійшло до поштового відділення 30 вересня 2021 року та було отримано самим ОСОБА_1 лише 06 жовтня 2021 року. У зв`язку з неявкою останнього до ГУ ДПС у Дніпропетровській області протокол про адміністративне правопорушення було складено у його відсутність та додатково складено акт про неявку №24702/04-36-26-04/38676590 від 06.10.2021 року.
       Відповідно до п. 20.1.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право запрошувати платників податків, зборів, платежів або їхніх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків, зборів, платежів, дотримання вимог законодавства з інших питань, у тому числі законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків).
       Відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства Фінансів України №566 від 02 липня 2016 року, у разі неможливості складання Протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення Протокол складається в органі доходів і зборів. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується до органу доходів і зборів для складання та підписання Протоколу. У запрошенні зазначаються дата, час та місце складання Протоколу. Запрошення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто такій особі.
       З огляду на вищевказані положення Закону, апеляційний суд зазначає, що дії посадової особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області у повному обсязі відповідали, як вимогам ст. 20 ПК України так і вищезазначеної Інструкції. При цьому, положення ст. 20 ПК України, наділяють правом здійснювати запрошення платників податків в тому числі й для перевірки дотримання вимог законодавства з інших питань та на відміну від вимог Інструкції не зобов`язують цього робити, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині є неприйнятними та не ґрунтуються на вимогах Закону.
       Доводи ОСОБА_1 про те, що неподання звіту за І квартал 2021 року є разовим порушенням, а тому строки для накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП закінчились є безпідставними з огляду на таке.
       В листі Міністерства доходів і зборів України від 13.05.2013 року №1101/Н/99-99-15-04-01-14, на який посилається ОСОБА_1  зазначено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, які припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила будь-які певні дії або бездіяльність, перебуває далі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом будь-якого часу. Іноді такий стан триває значний час і весь час винний безперервно вчинює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене у строк не пізніше ніж через два місяці із дня їх виявлення (із дати складання та підписання акта перевірки).
       З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що у даному випадку правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_1 є триваючим, оскільки останній тривалий час не виконував обов`язки, покладені на нього податковим законодавством та таке порушення було виявлено контролюючим органом лише після проведення камеральної перевірки, а тому строки для накладення адміністративного стягнення розпочинають свій перебіг з дня виявлення (припинення) такого порушення, тобто з 27 вересня 2021 року та, з огляду на ту обставину, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом, складають три місяці з дня виявлення такого правопорушення.
       Щодо доводів ОСОБА_1 про звільнення платників податків від адміністративної відповідальності за порушення законодавства по єдиному внеску, апеляційний суд зазначає таке.
       Дійсно, відповідно до п. 9-11.1 та п. 9-11.2,  розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, передбачено, що тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19): несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску; неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів); несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) року, не застосовується. Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
       Таким чином, вказаним положенням звільнено страхувальників від заходів впливу та стягнень (штрафних санкцій, пені), передбачених ст. 25 вказаного Закону на період дії карантину.
       В той же час, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону, посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності (відомостей) про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку).
       Крім того, розрахунок 4ДФ, відповідно до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, який затверджений наказом Міністерства Фінансів України №4 від 13.01.2015 року, зі змінами, затвердженими наказом Мінфіну від 15.12.2020 р. № 773, це відомості про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і суми утриманого з них податку, а також суми нарахованого єдиного внеску, тобто вказаний розрахунок складається з двох окремих частин: 1)відомостей про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, і суми утриманого з них податку; 2) відомостей про суми нарахованого єдиного внеску.
       Таким чином, норми ЗУ “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” на які посилається ОСОБА_1 не звільняють від адміністративної відповідальності за порушення як податкового законодавства так і за порушення законодавства по єдиному внеску, а тому доводи останнього в цій частині є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване та вмотивоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, а доводи, зазначені останнім у своїй апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
        Суддя                                                                О.П. Піскун