ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року 

м. Київ
справа № 487/1362/17
адміністративне провадження № К/9901/44650/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 (колегія у складі суддів Кравця О.О., Домусчі С.Д., Коваля М.П.)
у справі № 487/1362/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області
про визнання дій неправомірними, нарахування та виплату щомісячної державної пенсії за вислугу років, скасування рішення, припинення дії та повернення неправомірно стягнених коштів.

І. РУХ СПРАВИ

1.          09.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та після уточнення позовних вимог просив:
-          визнати протиправними дії відповідача;
-          зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити невиплачену йому щомісячну державну пенсію за вислугу років за період з квітня по грудень 2015 року та з липня по грудень 2016 року;
-          скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №27/5 від 21.06.2016 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з січня по червень 2016 року в сумі 10335,66 грн;
-          зобов`язати відповідача припинити самостійне утримання 20% коштів від суми нарахованої пенсії в рахунок погашення переплату пенсії за період з січня по червень 2016 року та повернути неправомірно утримані кошти в сумі 1712,60 гривень.
2.          Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2017 об`єднано в одне провадження справу № 487/1362/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, припинення дій та повернення неправомірно стягнених коштів зі справою № 487/1364/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання нарахувати та виплатити невиплачену державну пенсію.
3.          Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.06.2017 позов задоволено.
4.          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.06.2017 скасовано та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.
5.          08.11.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача на рішення суду апеляційної інстанції. У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
6.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.11.2017 відкрито касаційне провадження у справі. 
7.          У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що з грудня 2004 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №   2262-ХІІ.
9.          З 28.11.2014 позивач працює в адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на посаді голови адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради по теперішній час, що підтверджено довідкою № 85/217/14/12 наданою першим заступником голови адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 03.02.2017.
10.          Позивачу припинено виплату пенсії за вислугою років з 01.07.2016 через невнесення Законом України «Про внесення до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015 відповідних змін в Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо виплати пенсій пенсіонерам, які мають статус ветеранів військової служби, за наявності заробітку (прибутку), про що свідчить лист Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 148-В-06 від 16.02.2017.
11.          Позивач звернувся до Головного УПФ України в Миколаївській області із заявою про поновлення виплати йому пенсії як ветерану військової служби.
12.          З 01.01.2016 по 30.06.2016 позивач отримував пенсію як ветеран військової служби, однак, на переконання відповідача, не мав права на отримання вказаної пенсії, що підтверджено довідкою Головного УПФ України в Миколаївській області від 30.01.2017 за №   75, з якої вбачається, що позивачу ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 було фактично виплачено 10335,66 грн., однак за даний період пенсію не нараховано взагалі.
13.          З Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №   27/5 від 21.06.2016 вбачається, що у зв`язку з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством, за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 утворилась переплата пенсії ОСОБА_1 в загальному розмірі 10335,66 грн., в результаті отримання пенсії в період проходження служби в органах місцевого самоврядування. Сума переплати пенсії підлягає поверненню позивачем Головному УПФ України в Миколаївській області.
14.          Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

15.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому, як ветерану військової служби, протиправно припинено виплату пенсії за вислугою років та прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій.  
16.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій та прийнятого рішення. 

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17.          Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016, яким встановлено, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.
Також, за висновком суду першої інстанції, необґрунтовані посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду.
18.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що якщо особа, яка проходить службу в органах місцевого самоврядування, не віднесена до категорії осіб, на яких не поширюється особливий порядок виплати пенсій, виплата їй пенсії в період роботи в зазначених органах не проводиться, в тому числі ветеранам військової служби, оскільки до цієї категорії осіб виключення, передбачені ст. 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування», не застосовуються.
Після звільнення зі служби в органах місцевого самоврядування та надання до головного управління, зокрема, трудової книжки із записом про звільнення, з дня, наступного за днем звільнення виплату такій особі буде поновлено в повному обсязі.
За висновком суду апеляційної інстанції, відповідачем правомірно призупинено виплату пенсії позивачу у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, з 01.07.2016 по 31.12.2016 та з урахуванням положень ч. 1 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правомірно винесено рішення від 21.06.2016 № 27/5 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 01.01.2016 по 30.06.2016.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

19.          У касаційній скарзі позивач посилається на те, що судом апеляційної інстанції не надано правової оцінки того факту, що відповідачем пенсію поновлено та сплачено за період з 01.01.2016 по 30.06.2016 у зв`язку з помилкою Пенсійного фонду, а не в результаті зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.
Суд апеляційної інстанції неправомірно застосував ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-ІV, якою передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому Порядку.
20.          Крім того, скаржник зазначає, що при прийнятті рішення про правомірність призупинення відповідачем виплати пенсії у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 та з 01.07.2016 по 31.12.2016, суд апеляційної інстанції не врахував, що норми Закону № 213-VІІІ та Закону № 911-VІІІ є неконституційними, оскільки суперечать нормам та принципам ч. 5 ст. 17 Конституції України щодо забезпечення державною соціального захисту громадян України, які перебували та перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто, заходи, спрямовані на забезпечення державною соціального захисту вказаної категорії осіб у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. Такий же висновок закріплено у Рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.
21.          05.12.2017 надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.
23.          Ключовим питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати щомісячної державної пенсії за вислугу років та утримання надміру виплачених сум пенсій.

(а) щодо припинення виплати щомісячної державної пенсії

24.          Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
25.          Зокрема, у постанові від 03.12.2020 у справі № 638/2084/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку, що «<…> виплата раніше призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років особі, яка працює на посаді віднесеній до держаної служби, підлягає поновленню лише з 20.12.2016.
Отже, враховуючи положення статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в частині того, що підставою для тимчасової невиплати пенсії є період служби в органах місцевого самоврядування, відповідач, призупинивши виплату позивачу пенсії, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України».
26.          Крім того, згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 504/1937/16-а, положення Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є спеціальними по відношенню до приписів статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з проходженням позивачем служби в органах місцевого самоврядування. Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» містить зобов`язання для органів ПФУ щодо припинення виплати будь-якого виду пенсії особам, які працюють в органах місцевого самоврядування та не має жодних виключень, в тому числі стосовно ветеранів військової служби.
27.          Суд не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків у справі, що розглядається.
28.          У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач з 28.11.2014 працює на посаді голови адміністрації Центрального району Миколаївської ради, тобто є посадовою особою місцевого самоврядування, на якого розповсюджуються положення ст. 21 Закону № 2493-ІІІ в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особам у період служби в органах місцевого самоврядування, що свідчить про законність дій органу Пенсійного фонду України щодо припинення виплати пенсії позивачу.

(б) щодо скасування рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій

29.          Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
30.          Зокрема, у постанові від 03.10.2019 у справі № 487/3380/16-а Верховний Суд зазначив наступне:

«Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті:
1)          заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;
2)          інше майно, якщо це встановлено законом. Як встановлено судом та не спростовано представником відповідача, жодних зловживань, які б призвели до виплати пенсій в більшому розмірі, з боку позивача допущено не було, а отже й підстав для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії з пенсіонера, у суб`єкта владних повноважень не було.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
<…> для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.
Оскільки у справі, яка розглядається не було встановлено обставин, за яких допускається стягнення з пенсіонера зайво виплачених сум пенсій, а переплата пенсії відбулася внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків відповідно до законодавства, то у відповідача були відсутні підстави для утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій».

31.          Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.
32.          У справі, що розглядається, не було встановлено обставин, за яких допускається стягнення з пенсіонера зайво виплачених сум пенсій, оскільки зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, у результаті подання документів із явно неправильними відомостями або подання страхувальником недостовірних даних.
33.           Отже, у відповідача були відсутні підстави для утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій, оскільки переплата пенсії відбулася внаслідок невиконання відповідачем своїх обов`язків відповідно до законодавства, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність прийнятого рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій.
34.          Щодо доводів позивача про незастосування судами до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким, зокрема, визнано неконституційним перше речення частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то колегія суддів зауважує, що визнані неконституційними положення ряду законів України втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від  20.12.2016 № 7-рп/2016, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, то суди не мали підстав для застосування зазначеного рішення Конституційного Суду України до спірних правовідносин.
35.          Відповідно до ч. 1ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
36.          За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про утримання надміру виплачених сум пенсій; зобов`язання припинити самостійне утримання коштів від суми нарахованої пенсії та залишити у цій частині рішення суду першої інстанції в силі.
37.          Оскільки колегія суддів частково скасовує рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України касаційний суд має вирішити питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору.
38.          Таким чином, сплачений позивачем за подання касаційної скарги судовий збір підлягає частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтей 139, 341, 345, 352, 356 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року  скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про:
-          скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 27/5 від 21.06.2016 про утримання надміру виплачених ОСОБА_1 сум пенсій за період з січня 2016 року по червень 2016 року у розмірі суми 10   335,60 гривень;
-          зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області припинити самостійне утримання з ОСОБА_1 20% коштів від суми нарахованої пенсії, в рахунок погашення переплати пенсії за період з січня  по червень 2016 року та повернути неправомірно утримані кошти в розмірі суми 1712,60 гривень та залишити у цій частині в силі рішення суду першої інстанції.  
3. В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі № 487/1362/17 залишити без змін.
4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
          
Суддя                                                                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                                                                            О.П. Стародуб