Справа № 126/1791/21 
Провадження № 33/801/789/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Мішеніна С. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Вінницького апеляційного суду Мішеніна С.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року про притягнення 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя   АДРЕСА_1 

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП .
В с т а н о в и в:
Постановою  Бершадського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року  
ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 454 грн. судового збору на користь Державної судової адміністрації України. 

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив постанову Бершадського районного суду від 22.09.2021 року скасувати, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити та на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що постанова суду є необгрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права.
ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 449257 від 07.08.2021 року містяться виправлення часу вчинення правопорушення, що є неприпустимо.
Крім того, сам протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 449257 від 07.08.2021 року не може бути визнаний належним доказом, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до відповідальності і не викликати сумнівів. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 449257 від 07.08.2021 року складено у м. Бершадь вул.Будкевича, коли мав бути складений у медичному закладі, де й мала бути відмова від проходження медичного огляду.
Докази які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку направлення на огляд до медичного закладу у справі відсутні.
Транспортний засіб ВАЗ 21102, д.н.з. НОМЕР_1 не вилучався, в протоколі відсутні відмітки про таке вилучення, а також не зазначено свідків.
Крім того, суд першої інстанції як на доказ по справі прийнято до уваги відеозапис з нагрудної камери поліцейського записаний на DVD диск, однак дані матеріали не можуть слугувати належними та допустимими доказами, оскільки у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, що свідчить про те, що відеозапис редагувався, особою яка копіювала відеозапис, що прямо заборонено Інструкцією. 

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час, дату апеляційного розгляду, в судове засідання повторно не з”явився. 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 повідомлявся судовою повісткою за адресою, яку він зазначив співробітникам поліції, яка визначена в протоколі про адміністративне правопорушення – АДРЕСА_1 .
За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи, що в справі про адміністративне правопорушення достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, невідкладаючи розгляд справи. 

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно ч.1ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції в дотримання вимог ст.ст.251, 252 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно дослідив докази та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
При прийнятті рішення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції перевірено відповідність протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 449257 від 07.08.2021 року вимогам ст. 256 КУпАП.; прийнято до уваги відеозапис з нагрудної камери поліцейського. 
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, передбачено, що водій на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .
Процедура огляду водія на стан сп`яніння та направлення для проходження такого огляду визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (Далі — Інструкція).
Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції - огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції , огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, згідно диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, є окремим правопорушенням, що також слідує з положень п.8 вище вказаного Порядку, та є підставою для складання відносно такого водія протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 449257 від 07.08.2021 року о 01 год. 55хв. в м. Бершадь на пішохідній зоні вул. Я. Мудрого водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп”яніння почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення алкогольного сп”яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, що було зафіксовано на бодікамеру поліцейського з початку зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Згідно рапорту поліцейського роти № 1 взводу №1 БУПП у Вінницькій області майора поліції Ветушинського І. вбачається, що 07.08.2021 року, за порушення ПДР в м. Бершаді по вулиці Я. Мудрого був зупинений автомобіль ВАЗ 21102 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в ході перевірки документів у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп”яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.
Вказані обставини також підтверджуються рапортом поліцейського СРНН ВП №1Гайсинського РУП Обідника С. та поліцейського-водія ВП №1 Гайсинського РУП у Вінницькій області Франчука Д.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши рішення суду першої інстанції, вважає, що судом вірно прийнято належні, допустимі докази, що узгоджуються між собою у логічному взаємозв`язку та є достатніми для встановлення складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, у редакції, чинній на час скоєння ОСОБА_1 правопорушення, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки поліцейським під час встановлення факту відмови особи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння були застосовані засоби технічної фіксації, присутність свідків у такому випадку законом не вимагається. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд не застосовує положення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 N 1103, згідно якого під час відмови особи пройти огляд на стан сп`яніння вимагається присутність двох свідків, оскільки останні зміни до нього вносились у 2015 році, до ст. 266 КУпАП останні зміни вносились 16.02.2021 р., тобто положення Порядку протирічать спеціальному закону ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим доцільно застосовувати саме норму закону, яка є спеціальною у редакції чинній на час скоєння правопорушення.
Отже, запропонувавши водію ОСОБА_1 проїхати на огляд з метою визначення стану сп`яніння та фіксуючи зазначений процес на відео, поліцейський правомірно не залучав свідків.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення свідків є необгрунтованими. 

Одним із доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, так як містить виправлення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами тощо.
Протокол про адміністративне правопорушення є одним із видів доказів у справі.
Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджено наказом МВС України від 06.11.2105 №1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Дописи вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не змінюють по своїй суті змісту протоколу в частині місця, часу та суті адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що першочерговою задачею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є перевірка протоколу про адміністративне правопорушення на відповідність його вимогам інструкції та порядку, а визначальним завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Протокол про адміністративне правопорушення, як один із видів доказу, повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі.
За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 449257 від 07.08.2021 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 449257 від 07.08.2021 року ОСОБА_1 відмовився від пояснень.
Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу чи клопотань ОСОБА_1 не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.

Як зазначено у п. 6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейські у даному конкретному випадку мали скласти протокол про адміністративне правопорушення у медичному закладі, а не за місцем зупинки транспортного засобу є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах зазначених вище нормативних документів, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп”яніння на місці зупинки транспортного засобу. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог ст. 266 КУпАП.
В рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відтак порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що у нього не вилучався транспортний засіб ВАЗ 21102, д.н.з. НОМЕР_1   не спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недопустимий доказ CD-диск, оскільки відеозапис на диску не є безперервним не заслуговують на увагу, оскільки обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п.п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов. 
Суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП законним та обгрунтованим. 
Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд першої інстанції, в дотримання вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобіганню вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуваннями транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,
П о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Постанову Бершадського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Світлана МІШЕНІНА