Справа № 463/10305/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3048/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:82

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
                02 листопада 2021 року                                          м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Юзефович Ю.І., 
з участю: позивача  ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення факту та відшкодування матеріальних збитків,
                        в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт продажу працівниками магазину «Мобіленд» акумуляторної батареї BST-37 для мобільного телефону «Sony Ericsson 810», зобов`язати власника магазину відшкодувати матеріальні збитки у розмірі вартості акумуляторної батареї BST-37 для мобільного телефону марки «Sony Ericsson 810» та сплатити компенсацію за відмову споживачу в реалізації його прав у десятикратному розмірі вартості продукції, виходячи з цін, що діяли на час придбання продукції.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 вересня 2019 року у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться на « ОСОБА_3 » за адресою: АДРЕСА_1 , він купив акумуляторну батарею BST-37 для мобільного телефону марки «Sony Ericsson 810» за ціною 80 грн., однак, під час купівлі акумуляторної батареї продавець ОСОБА_4 відмовилася надавати чек, оскільки магазин знаходиться на території ринку і жодних чеків не видають. На підтвердження купівлі акумуляторної батареї продавець наклеїла на коробку від такої стікер із зазначенням дати здійснення купівлі.
Зазначає, що після зарядки акумуляторна батарея тримала заряд не більше однієї доби, що свідчить про неналежну якість товару, тому 18.09.2019 року він звернувся у магазин для заміни акумуляторної батареї на іншу, але продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відмовилася як здійснити обмін товару, так і повернути гроші за куплений ним товар, позаяк, чотирнадцятиденний термін з моменту здійснення купівлі-продажу товару не було пропущено. 
Також, на його вимогу, продавцем не було надано «Книгу скарг та пропозицій», інформації про власника та дозвіл на здійснення торгівлі, у зв`язку з чим, 24.09.2019 року позивачем було викликано працівників поліції на місце здійснення підприємницької діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які повідомили, що справу буде передано до відділу економічних злочинів. 
Крім цього, позивачем було подано відповідну заяву з приводу порушення його прав у поліцію, однак, йому скеровано лист з роз`ясненням, що спірна ситуація носить цивільно-правовий характер. 
Просить врахувати, що працівник магазину, всупереч законодавству, не лише не поміняв позивачу неякісний товар на якісний, а ввів його в оману, повідомивши неправдиву інформацію щодо положень законодавства, переконував, що цей товар не підлягає обміну і що відсутній чек, хоча при купівлі-продажу позивачу його не надали. Вважає, що представник магазину «Мобіленд» грубо порушила його права, як споживача. 
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт зазначає, що у позовній заяві він просив витребувати з Личаківського ВП ГУНП у Львівській області матеріали перевірки від 08.10.2019 року, зареєстровані за його зверненням про захист прав споживача, а також свідчення у сержанта поліції УПП у Львівській області Бобиляка Ю.Я. по факту виклику поліції 24.09.2019 року, який був присутнім в момент, коли працівники магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підтвердили представникам національної поліції факт продажу акумуляторної батареї BST-37 для мобільного телефону марки «Sony Ericsson 810». Окрім того, звертав увагу суду, що в працівників поліції були нагрудні відеокамери, які могли мати запис подій по даному факту, однак, суд наведені вище обставини не врахував, а тому не встановив у повному обсязі фактичні обставини справи. 
У судове засідання апеляційного суду відповідач повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.
Заслухавши пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Згідно зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Тлумачення статті частини 3 статті 698 ЦК України дозволяє зробити висновок, що законодавець встановив пріоритет ЦК України в регулюванні договору роздрібної купівлі-продажу; у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу (абзац 2 частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Договір роздрібної купівлі-продажу вважається укладеним з моменту видачі продавцем покупцю товарного чи фіскального чека або надання іншого документа, що підтверджує оплату товару. Фіскальний і товарний чек - письмові документи, що підтверджують факт укладення договору і його умови (предмет і ціну).
Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Отже, вирішивши придбати (замовити товар) або послугу, споживач повинен звернути увагу на підтверджуючий документ, який у свою чергу зобов`язаний видати продавець (виконавець). Основним підтверджуючим документом відносин між споживачем і виконавцем (продавцем) є договір. Договором є усна або письмова угода між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за якими здійснюються купівля-продаж, роботи та послуги. Письмова угода може оформлятися квитанцією, товарним чи касовим чеком. Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу. Наявність у споживача підтверджуючого документа про придбання товару (послуги) є підставою для врегулювання спірних питань з продавцем (виконавцем) у правових рамках.
Форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, встановлені п.2 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13. Форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавством не є визначеною. Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. Проте, виходячи зі змісту Закону України «Про захист прав споживачів», а також визначення Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» терміну «розрахункові документи», до яких, зокрема, відносяться товарні чеки, то можна вважати, що товарний чек повинен містити напис «Товарний чек» та за змістом відповідати вимогам Положення за виключенням відображення в ньому фіскального номера РРО, напису «Фіскальний чек».
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 9 постанови Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв`язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону, такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків.
Разом з тим, як встановлено судом, позивач придбав товар, який вважає товаром неналежної якості, без підтвердження письмовим документом факту придбання такого товару у відповідача.
Як ствердив позивач у судовому засіданні апеляційного суду, очевидців факту купівлі-продажу ним товару 07.09.2019 року, окрім нього і продавця магазину, не було і клопотань про виклик таких осіб для допиту, як свідків, позивач не заявляв.
Працівники Личаківського ВП ГУНП у Львівській області не були очевидцями факту купівлі-продажу товару, а здійснювали виїзд за викликом позивача 24.09.2019 року.
Так, зокрема, у листі від 22.10.2019 року, адресованому позивачу ОСОБА_1 (а.с.8), Личаківський ВП ГУНП у Львівській області вказав на відсутність ознак складу адміністративного правопорушення і рекомендував позивачу звернутись у Держпродспоживслужбу у Львівській області та до суду за вирішенням даного спору.
Таким чином, з наданих суду письмових документів підстав для висновку про підтвердження працівниками поліції факту купівлі позивачем спірного товару у відповідача немає, а клопотань про виклик свідків, як правильно зазначив суд в оскаржуваному рішенні, позивач у встановленому процесуальним законом порядку не заявляв. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність обставин, на які позивач посилався в обґрунтування заявлених до відповідача вимог, доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом першої інстанції поршень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 12 листопада 2021 року.

Головуючий                                  С.М. Бойко 
Судді:                                                  С.М. Копняк 
                                        А.В. Ніткевич