ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/14814/19                        Головуючий суддя І інстанції Поліщук Т. В.
Провадження № 22-ц/818/4219/21                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про виселення (вселення)
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року                                                                                   м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року по цивільній справі № 643/14814/21 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду від 31.10.2019 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житла,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2019 року у справі №643/14814/19 про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житла за нововиявленими обставинами.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.10.2019 задоволено позов Харківської міської ради про виселення ОСОБА_1 з самоправно зайнятого житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житла. Як на підставу позовних вимог позивач Харківська міська рада посилався на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 по справі № 643/6125/16-ц задоволено позов Харківської міської ради, визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності в рівних частинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ; передано відумерлу спадщину – квартиру АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. 
Вказує, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 у справі № 643/6125/16-ц скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 22.12.2020. 
ОСОБА_1 зазначає, що він є онуком померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і з 2000 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично з 2006 року проживає у спірній квартирі. Спірна квартира належала на праві власності його бабці і діду, та у зазначеній квартирі вони були зареєстровані та фактично проживали з 1994 року до смерті. На час ухвалення рішення про визнання спадщини відумерлою ОСОБА_1 не було відомо про те, що право власності на спірну квартиру не оформлено належним чином, оскільки на час смерті бабусі йому не виповнилось 18 років та був живим його дід та його мати, донька померлої, які є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 .. Після смерті бабусі він участі у справах щодо оформлення спадщини не приймав, йому не відомі підставі, чому його дід та мама не оформили належним чином спадщину. Його мати ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) після смерті бабусі проживала разом з дідом у спірній квартирі, ІНФОРМАЦІЯ_5 його мати померла.
Харківська міська рада проти задоволення заяви заперечувала, та зазначила, що Харківська міська рада, як власник квартири АДРЕСА_1 , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 у справі № 643/6125/16-ц мала всі підстави для подання позовної заяви до ОСОБА_1 про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житла. ОСОБА_1 проживав в квартирі АДРЕСА_1 без будь-яких правовстановлюючих документів на дане житлове приміщення, при цьому зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Приписи дільниці № 39 КП «Жилкомсервіс» про звільнення самовільно зайнятої квартири ігнорував. На постанову Харківського апеляційного суду від 22.12.2020 у справі № 643/6125/16-ц, якою скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 про визнання спадщини відумерлою Харківською міською радою подана касаційна скарга. Також, ОСОБА_1 до суду не надані докази родинного зв`язку того, що він є онуком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також щодо прийняття ним спадщини, що він є власником квартири та зареєстрований за місцем проживання у спірній квартирі.
Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 29 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2019 року у справі № 643/4814/19 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житла.
Відмовлено у задоволенні позову Харківської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення у квартирі АДРЕСА_1 без надання іншого житла.
Стягнуто з Харківської міської рад на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 2881 грн 50 коп.
В апеляційній скарзі Харківська міська рада посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2019 року залишити без змін.
Скарга мотивована тим, що спірну квартиру рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.2.2017 року №573/7 «Про комунальну власність м.Харкова» на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року у справі №643/6125/16-ц квартиру АДРЕСА_1 прийнято до комунальної власності територіальної громади м.Харкова.
Вказує, що Харківська міська рада як власник квартири мала всі підстави для звернення з позовом про виселення.
Зауважує, що ОСОБА_1 зареєстрованій за адресою АДРЕСА_2 , власники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли та відповідно до інформації Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори після їх смерті заяв від спадкоємців про прийняття про видач або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не надавалось, тому ОСОБА_1 у відповідності до ст.1272 ЦК України є таким, що не прийняв спадщину.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не надав жодного документу до суду щодо прийняття ним спадщини, те що він є власником квартири, або користується квартирою на підставі іншого права користування, або те що він зареєстрований за місцем проживання у спірній квартирі, а відтак він є особою, яка підлягає виселенню з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житла.
Зазначає, що виконавчим комітетом ХМР не приймались рішення щодо надання жилого приміщення відповідачу, договір найму вказаного жилого приміщення з відповідачем е укладався, ордер відповідачу не видавався, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що скасування судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 у справі № 643/6125/16-ц, та відмова у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою, є нововиявленими обставинами та є істотними для справи.
Вказує, що спадщина на квартиру АДРЕСА_1 належала на праві власності в рівних частинах ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , не визнана відумерлою в установленому законом порядку, не перебуває у комунальній власності і обставини не були відомі під час розгляду справу, тому відсутні підстави для задоволення позову Харківської міської ради.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2019 № 643/14814/19, яке набрало законної сили 02.12.2019, за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житла, виселений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з самоправно зайнятого жилого приміщення у квартирі АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.
На підстав частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Пункт 2 частини третьої статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.
Як вбачається із матеріалів справи підставами для ухвалення рішення Московським районним судом м. Харкова від 31 жовтня 2019 року були встановлені судом обставини, а саме, що квартира АДРЕСА_1 приватизована за ОСОБА_3 , знятий з реєстраційного обліку 10.05.2012 в зв`язку зі смертю, та за ОСОБА_2 , знята з реєстраційного обліку 26.05.1999 у зв`язку зі смертю (а.с.9). 
На час розгляду справи у зазначеній квартирі зареєстровані особи відсутні (а.с.32).  
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 у справі № 643/6125/16-ц за заявою Харківської міської ради визнано відумерлою спадщину – квартиру АДРЕСА_1 , що належала в рівних частинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Передано відумерлу спадщину – квартиру АДРЕСА_1 у комунальну власність територіальної громади в особі Харківської міської ради (а.с.21-22). 
Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 573/17 «Про комунальну власність м. Харкова» квартиру АДРЕСА_1 прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Харкова (а.с.23-26). 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.02.2018, відомості про зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні.
Постановою Харківського апеляційного суду від 22.12.2020, яка набрала законної сили 22.12.2020, скасоване рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 у справі № 643/6125/16-ц про визнання відумерлою спадщину – квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності в рівних частинах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заяву Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою залишено без задоволення.
Тобто в даному випадку, нововиявленою обставиною, як юридичним фактом,  є саме той факт, що підставою для ухвалення рішення про задоволення позову Харківської міської ради до ОСОБА_1 про виселення було рішення Московського районного суду м.Харкова від 08.12.2016 у праві №643/6125/16-ц яким визнано квартиру АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною, проте таке рішення скасовано постановою Харківського апеляційного суду 22 грудня 2020 року та в задоволенні заяви Харківській міській раді відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції з посиланням на норми ЦПК, що регулюють зазначені правовідносини, з посиланням на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику перегляду судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» правильно зазначив, що оскільки скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2016 року, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, відтак підлягає скасуванню рішення Московського районного суду м.Харкова від 31 жовтня 2019 року про виселення ОСОБА_1 з самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житла.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та висновків суду не спростовують.
Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                                                 В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                                         І.В.Бурлака.

                                                                               О.М.Хорошевський.