ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2245/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року в адміністративній справі № 340/2245/21 (головуючий суддя першої інстанції Хилько Л.І.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 07.05.2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати перерахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за період 2008 -2014 роки (включно) відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5 мінімальних заробітних плат за кожен рік, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням підстав для поновлення цього строку та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.
В ухвалі судом зазначено, що у спірний період з 2008 по 2014 роки позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення згідно зі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі                  100,00 грн.. Отже, позивач не міг не знати, що сума допомоги, яка йому виплачувалася відповідачем у вказаний період, є меншою ніж розмір п`яти мінімальних заробітних плат, в якому відповідач, на думку позивача, був зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення. Звернення до відповідача із заявою від 26.03.2021 року та отримання листа від 19.04.2021 року не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача щодо розмір виплаченої йому у 2008-2014 роки щорічної грошової допомоги на оздоровлення. 
На виконання ухвали позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка вмотивована тим, що позивач, не будучи фахівцем у сфері соціального захисту не міг знати про неправомірність дій відповідача та йому не було відомо про існування   рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, в наслідок прийняття якого кардинально було змінено розмір щорічної грошової допомоги на оздоровлення.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом. Позовну заяву повернуто позивачу. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають положенням ч.2 ст.122 КАС України, згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Апелянт вважає, що оскільки він дізнався про порушення своїх прав лише 23.03.2021 року, тому вчасно звернувся з позовом до суду.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
З урахуванням зазначених норм, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, 2 категорії, посвідчення НОМЕР_1 (а.с.27).
Позивач зазначає, що 23.03.2021 року під час зборів учасників ліквідації на Чорнобильській АЕС Долинської міської територіальної громади дізнався про існування Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року  № 10-рп/2008 та дізнався про ту обставину, що працівниками відповідача у періоди з 2008 - 2010 роки (включно) та 2012-2014 роки (включно), грошова допомога на оздоровлення виплачувалася з порушенням чинного на той час законодавства і відповідно дізнався про порушення свого права на отримання такої допомоги в розмірах, встановлених законом (а.с.28). 
Позивач вказує, що у спірний період (2008-2014 роки) йому виплачувалась грошова допомога в розмірі 100 грн. відповідно до   Постанови КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
26.03.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та приведення виплат грошової допомоги у відповідність до чинного законодавства (а.с.29). 
19.04.2021 року листом № 01-17/1174 Управлінням соціального захисту населення Кропивницької районної державної адміністрації в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено (а.с.30). 
Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що заява про поновлення строку звернення до суду не містить поважних підстав, які існували у згаданий період і заважали позивачу своєчасно звернутися до суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява подана позивачем з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, з огляду на таке.
Згідно з частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України   позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Разом з тим, спірна допомога є періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення та виплату допомоги, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 7-13 років.
Колегія суддів зазначає, що посилання позивача на дату проведення зборів учасників ліквідації на Чорнобильській АЕС Долинської міської територіальної громади 23.03.2021 року, безпідставні, оскільки проведення вказаних зборів жодним чином не впливали на обізнаність позивача щодо розміру виплати йому допомоги у відповідності чи не відповідності вимогам статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Зважаючи на обставини цієї справи у співвідношенні з правовим регулюванням спірних відносин, колегія суддів зауважує, що позивачем не наведено обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, причин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.
В аспекті наведеного слід зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним   законом   шестимісячного строку.
Судом апеляційної інстанції не встановлено поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду та матеріали справи не містять доказів поважності пропуску позивачем такого строку. 

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року в адміністративній справі № 340/2245/21 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року в адміністративній справі № 340/2245/21залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак