Київський апеляційний суд                                                                              

Провадження № 33/824/4065/2021                                         Головуючий в суді першої інстанції: Банасько І.М.
Єдиний унікальний № 756/9929/21                                                                                        Доповідач: Гладій С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                            
                                                                                                                       
П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
24 вересня 2021 року	                                                       м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за  участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу останнього на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року стосовно
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:       АДРЕСА_1 , -
 
В С Т А Н О В И В:
 
            Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
 
            Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 29 травня 2021 року о 05 годин 25 хвилин в м. Києві по вулиці Луговій, 16/1, керував транспортним засобом «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року скасувати та винести нову постанову про закриття провадження в справі щодо нього на підставі п. 1                   ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вчинення ним адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на доказах. При цьому поза уваги суду залишилися його пояснення щодо безпідставної зупинки автомобіля. Стверджує, що він не вживає наркотичних засобів і працівники поліції не виявили у нього жодних ознак наркотичного сп`яніння, отже їх вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставна. Також зауважує, що працівник поліції не видав йому відповідного направлення для проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, не відсторонив від керування транспортним засобом. 
Одночасно, в апеляційній скарзі порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду з огляду на те, що такий строк пропущений з поважних причин, оскільки копію постанови від 23 липня 2021 року отримав лише 11 серпня 2021 року.
 
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 на підтримкудоводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, дослідивши доводи клопотаня, апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, слід прийти до висновку, що клопотання та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Як наголошується в ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. 
            Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Між тим, матеріали провадження не містять даних про направлення копії постанови місцевого суду від  23 липня 2021 року за адресою проживання  ОСОБА_1 .
            Оскільки з повним текстом прийнятого рішення від 23 липня 2021 року ОСОБА_1 ознайомився лише 11 серпня 2021 року при отриманні копії такого рішення, і в десятиденний строк подав апеляційну скаргу (а.с. 37), то можна погодитися з проханням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року.
 
            Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в          ст. 294 КУпАП.
  
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 285 цього Кодексу.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
            Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо  ОСОБА_1 не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи апелянта про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил доожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
            Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП. При цьому, за змістом цієї правової норми огляду підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
 
Як убачається із матеріалів провадження, обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, суддя місцевого суду взяв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення, а також інформацію, зафіксовану у відеозапису, але належної оцінки вказаним доказам не надав, пояснення   ОСОБА_1 , який стверджував про відсутність в його діях складу правопорушення, не спростував, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.
 
У судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_1 пояснив, що 29 травня 2021 року о 05 годин 25 хвилин по вулиці Луговій, 16/1, в місті Києві його безпідставно зупинили працівники поліції. Ніяких ознак наркотичного сп`яніння поліцейський у нього не виявив та не намагався здійснити будь-яку перевірку, зокрема, щодо реакції зіниць його очей на світло, звинувачуючи в тому, що він начебто перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Від керування транспортним засобом працівник поліції його не відсторонив, лише забрав посвідчення водія.
Аналогічні за змістом пояснення  ОСОБА_1 надав і в суді першої інстанції.
 
Із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудної відеокамери працівника поліції слідує, що вони містять лише фрагментальне спілкування між поліцейським та ОСОБА_1 .
Зокрема, на відеозаписах зафіксовано як поліцейський повідомляє про наявність у   ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Однак, із відеозаписів не вбачається наявність у  ОСОБА_1 указаних поліцейським ознак, а щодо реакції зіниць очей на світло, то  і він-відеозапис не відображає обставин, за яких таку ознаку було виявлено у   ОСОБА_1 . 
Із відеозаписів також слідує, що ОСОБА_1 відмовився від вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, після чого поліцейський повідомив про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
 
За змістом положень Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної служби та знаходитись в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами. 
Однак, долучені до протоколу відеозаписи не містять повної інформації щодо спілкування поліцейських із ОСОБА_1 від його початку після зупинки транспортного засобу і перевірки документів ОСОБА_1 до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює перевірити обґрунтованість доводів ОСОБА_1 щодо обставин, за яких поліцейські зупинили транспортний засіб під його керуванням, щодо не вчинення поліцейськими жодних дій для перевірки і встановлення тих ознак сп`яніння, про які було зазначено в протоколі. В той же час указані відеозаписи ставлять під сумнів взагалі факт виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а відтак і законність їх вимоги до водія про проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 
 
З огляду на викладене, відеозаписи та дані, викладени в протоколі про адміністративне правопорушення, на думку апеляційного суду, не є достатніми доказами винуватості   ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього рухуУкраїни. 
 
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, що створюють загрозу безпеці руху, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку у передбачених законом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові та стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
 
Між тим, в матеріалах справи відсутні дані щодо виконання поліцейським указаних вимог КУпАП та здійснення заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, і зазначене також свідчить про відсутність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що потребувало його огляду.
Більше того, за поясненнями ОСОБА_1 , після складання протоколу та відсутності застережень з цього приводу зі сторони поліцейського, він продовжив керувати транспортним засобом. Не спростовуються надані пояснення і долученим до матеріали справи відеозаписом досліджуваних подій.
 
Таким чином, відомості стосовно фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення  стосовно ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
            З огляду на викладене, слід прийти до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду в повній мірі не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи допустимих і достатніх  доказів, суддя дійшов передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП.
 
            Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
 
            Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
            Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, прихожу до висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого                     ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова Оболонського районного суду від 23 липня 2021 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
 
За наведеним, апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Клопотання  ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року.
 
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                       С.В.Гладій