ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року	Львів	Справа № 140/5459/21 пров. № А/857/19263/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Ніколіна В.В., Гінди О.М.,
за участю секретаря судового засідання                    Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року (головуючий суддя Лозовський О.А., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу №6-дс від 29.01.2021 «Про накладення дисциплінарно стягнення на ОСОБА_1 ».
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України №6-дс від 29 січня 2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення».
Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення судових витрат в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, 8, ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 8908 (вісім тисяч дев`ятсот вісім) гривень.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Державна податкова служба України оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просила його скасувати.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що послуги надання юридичних консультацій клієнту, вивчення та аналіз документів, підготовки та розробки правової позиції охоплюються загальною діяльністю адвоката та повинні входити до складу послуги «підготовка позовної заяви», а отже не можуть бути самостійною складовою витрат на правову допомогу.
Також зазначає, що з огляду на предмет спору, заявлену одну вимогу немайнового характеру, незначну кількість судових засідань, участь адвоката в судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, не витрачання часу на дорогу, та враховуючи розумну необхідність витрат для цієї категорії справи, зважаючи на сталу судову практику у подібних правовідносинах, сума 8908 грн на правову допомогу є явно неспівмірною та завищеною.
Позивач подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо її доводів та просив залишити додаткове рішення суду без змін.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача долучено такі копії документів: акт наданих послуг №01/21 від 08.09.2021 за договором про надання правової допомоги №07/04 від 07.04.2021 (у справі №140/5459/21); рахунок-фактура №01/21 від 08.09.2021 за договором про надання правової допомоги №07/04 від 07.04.2021 (у справі №140/5459/21); квитанція до прибуткового касового ордера №01/21 від 08.09.2021.
Згідно акта наданих послуг №01/21 від 08.09.2021 за договором про надання правової допомоги №07/04 від 07.04.2021 (у справі №140/5459/21) адвокатом Подорожнім А.С. Політилу В.Я. були надані такі послуги з надання правничої допомоги: надання юридичних консультацій клієнту, вивчення та аналіз документів. Підготовка та розробка правової позиції – 1 год. – 2000,00 грн; підготовка та написання позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу від 29.01.2021 №6-дс – 1 год. – 2000,00 грн; участь у засіданнях (всього: 3 засідання) – 3 год. – 6000,00 грн.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №01/21 від 08.09.2021 ОСОБА_1 сплатив Подорожньому А.С. 10000,00 грн на підставі акта наданих послуг №01/21 від 08.09.2021 та рахунку-фактури №01/21 від 08.09.2021.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8908 грн з урахуванням наступного.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розрахунок правничої допомоги у розмірі 8908 грн завищений у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг.
Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року слід змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини додаткового рішення в такій редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ЄДРПОУ 43005393) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу», в решті додаткове рішення залишити без змін.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1, 2 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 317 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити частково, змінити додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року по справі № 140/5459/21, виклавши другий абзац резолютивної частини додаткового рішення в такій редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (ЄДРПОУ 43005393) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу».
У решті додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року по справі № 140/5459/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий  суддя                                                             М.А. Пліш
Судді                                                                                 В.В. Ніколін
                                                                                          О.М. Гінда
повний текст складено 14.12.2021