ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7854/21 Справа № 212/5078/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
заявник: ОСОБА_1 ,
заінтересована особа: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослав Олексійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року, яка ухвалена суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту ухвали суду матеріали справи не містять,-
ВСТАНОВИВ:
В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту юридичного факту.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. про встановлення факту юридичного факту.
Роз`яснено заявнику право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду. 
Зазначає про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що на сьогоднішній день АКБ «Тас – КомерцБанк» ліквідовано, тому отримати безпосередньо від Банку підтвердження виконання зобов`язань по кредитного договору №459-П, який був укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Тас – КомерцБанк» від 03 серпня 2005 року не має можливості.
Апелянт звертає увагу суду на те, що АКБ «Тас – КомерцБанк» неодноразово було перейменовано, та останнім правонаступником Банку є ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк», у якого відсутня інформація про надання кредиту ОСОБА_1 , однак для вчинення нотаріусом нотаріальної дії щодо зняття заборони відчуження з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка була предметом Договору Іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Тас – КомерцБанк» від 10 серпня 2008 року, необхідно встановити юридичний факт повного виконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором №459-П, який був укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Тас – КомерцБанк» від 03 серпня 2005 року та факт припинення у зв`язку з цим Іпотечного договору від 10 серпня 2008 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Учасники справи, будучі належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
19 жовтня 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з заявою про встановлення юридичного факту, в якій просив суд встановити факт припинення Кредитного договору № 459-ІІ від 02 серпня 2005 року, який укладено між ОСОБА_1 та АТКБ «ТАС-Комерцбанк», а також встановити факт припинення Іпотечного договору від 10 серпня 2005 року ВСІ № 938089, який укладено між ОСОБА_1 та АТКБ «ТАС-Комерцбанк» з метою забезпечення виконання Кредитного договору № 459-ІІ від 02 серпня 2005 року.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції виходив з того, що заявником ставиться питання про встановлення факту припинення дії кредитного та іпотечного договорів, які, в розумінні ст.ст.293, 315 ЦПК України, не є безспірними фактами з огляду на договірні правовідносини між ОСОБА_1 та Банком, при цьому порядок припинення зобов`язання врегульований Главою 50 Цивільного кодексу України, а порядок припинення іпотеки визначений Законом України «Про іпотеку», а отже вказані питання не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1  ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Верховний Суд у Постанові від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19 (провадження №1-1128св20) вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.
Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.
З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.
В силу частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно зі статтею 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;
реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись з заявою про встановлення юридичного факту посилається на те, що у зв`язку з припиненням юридичної особи позикодавця, встановлення юридичного факту необхідно заявнику для зняття заборони відчуження майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка була предметом Договору Іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Тас – КомерцБанк» від 10 серпня 2008 року.
Однак, встановлення юридичного факту припинення Кредитного договору № 459-ІІ від 02 серпня 2005 року, який укладено між ОСОБА_1 та АТКБ «ТАС-Комерцбанк», а також встановлення факту припинення Іпотечного договору від 10 серпня 2005 року ВСІ № 938089, який укладено між ОСОБА_1 та АТКБ «ТАС-Комерцбанк» з метою забезпечення виконання Кредитного договору № 459-ІІ від 02 серпня 2005 року, може вплинути на виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків чи інтересів АКБ «Тас – КомерцБанк», навіть за відсутності заперечень, а тому вищенаведені обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження та можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням принципу змагальності, із залученням до участі в справі всіх заінтересованих осіб.
У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені вимоги не можуть бути вирішені шляхом встановлення факту у порядку, передбаченому ст. 315 ЦПК України, і вказують на наявність спору про право, який належить вирішувати у порядку позовного провадження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження, при цьому роз`яснив заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах, а не у порядку окремого провадження.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що на сьогоднішній день АКБ «Тас – КомерцБанк» ліквідовано, тому отримати безпосередньо від Банку підтвердження виконання зобов`язань по кредитного договору №459-П, який був укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Тас – КомерцБанк» від 03 серпня 2005 року не має можливості, оскільки заявник має право звернутися до суду з позовом в загальному порядку, так як зазначена заява подана для подальшого юридичного оформлення правового статусу квартири, тобто існує спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.
Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що АКБ «Тас – КомерцБанк» неодноразово було перейменовано, та останнім правонаступником Банку є ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк», у якого відсутня інформація про наданий кредит ОСОБА_1 , однак для вчинення нотаріусом нотаріальної дії щодо зняття заборони відчуження з нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , яка була предметом Договору Іпотеки, укладеного між  ОСОБА_1  та  АКБ «Тас – КомерцБанк» від 10 серпня 2008 року необхідно встановити юридичний факт повного виконання ОСОБА_1  зобов`язання за кредитним договором №459-П, який був укладений між  ОСОБА_1  та АКБ «Тас – КомерцБанк» від 03 серпня 2005 року   та факт припинення у зв`язку з цим Іпотечного договору від 10 серпня 2008 року, оскільки предметом розгляду є з`ясування питання наявності чи відсутності підстав для перебування до цього часу квартири АДРЕСА_1  в іпотеці та обґрунтованості наявності в реєстрі заборони її відчуження, тому існує спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з дотриманням вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 19 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: