П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8241/21	

Категорія:   112010200                                                                                                           
                                                                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.
                                                                                                                                Місце ухвалення: м. Одеса
                    Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                               головуючого  –  Лук`янчук О.В.
                                суддів            –  Бітова А. І.
                                                                –  Ступакової І. Г.                        

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за апеляційною скаргою Пенсійного фонду України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% до 70% сум грошового забезпечення;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №11/2522 від 09.10.2020 року наданою Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 05.03.2019 рік у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” з 01.04.2019 року, а також здійснити виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим з 01.04.2019 року по день проведення перерахунку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати ОСОБА_1 виплату призначеної та виплачуваної пенсії за вислугу років з розрахунку 86% від суми грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019 року і надалі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому була призначена пенсія у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, під час здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, протиправно зменшило розмір пенсії позивача до 70% сум грошового забезпечення, а також безпідставно обмежило розмір виплачуваної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.  
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 86% до 70% сум грошового забезпечення. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 86% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №11/2522 від 09.10.2020 року наданою Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 05.03.2019 рік у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” з 01.04.2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат. 
Зобов`язано Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 “Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги” забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.  
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Пенсійний фонд України подав апеляційну скаргу, в які зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та не ґрунтуються на засадах верховенства права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає про безпідставність покладення судом першої інстанції зобов`язань з виплати пенсії на Пенсійний Фонд України, оскільки механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком, затвердженим постановою КМУ №1279, не передбачає участі пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії. При цьому також зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір відомий позивачеві. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Таку думку висловив Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 по справі 240/12017/19.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1   ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 року по справі №420/4504/20, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії           – задоволено:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 86% відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови КМ України №103 від 21.02.2018 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1  виходячи з 86% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі з 01.01.2018 року із врахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року по справі №420/12538/20, адміністративний позов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійснені перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2020 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення №11/2522 від 09.10.2020 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області      здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення №11/2522 від 09.10.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат;
- в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
16 березня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 року проведено перерахунок пенсії позивача, яка перерахована з 01.04.2019 року виходячи з 70% грошового забезпечення. Підсумок пенсії з надбавками – 19092,10 грн.. З урахуванням максимального розміру пенсії: 17690, попередньої суми пенсії 4099,05 та підвищення 13590,95 (100% від 13590,95): 17690,00 . 
08 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії у розмірі 86% грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром. 
Листом за №6925-6212/КО-02/8-1500/21 від 28.04.2021 року ГУПФУ в Одеській області повідомило позивача, що покладені судом зобов`язання виконані відповідачем в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
Не погоджуючись з вищевказаним перерахунком, вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку, а також обмеження пенсії максимальним розміром протиправними та такими, що порушують конституційні права ОСОБА_1 , позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках (процентах), яка діяла на момент призначення пенсії, а тому дійшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.04.2019 року з урахуванням основного розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення та наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та нарахування пенсії ОСОБА_1 , виходячи з основного розміру 86% грошового забезпечення.
Водночас, вказав, що вимоги позивача в частині зобов`язання здійснити виплату пенсії слід звернути до Пенсійного фонду України шляхом зобов`язання Пенсійного фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 “Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги” забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 .  
При цьому,оскільки з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 і до моменту виникнення спірних правовідносин законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, не містить норм, які обмежують пенсії цих осіб максимальним розміром, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром та зобов`язав провести перерахунок та нарахування пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є ЗУ від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього   Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього   Закону.
Частиною 4 статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри   раніше призначених пенсій.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу після введення в дію постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, проведено перерахунок пенсії з урахуванням основного розміру пенсії в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Позивач в позові зазначає про протиправність зменшення основного розміру пенсії з 86% на 70% грошового забезпечення з чим погодився суд першої інстанції. 
З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.
Редакція ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.
Так, у період з 1996 по 2002 роки максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», становив 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, у період з 2002 по 2011 роки - 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
08.07.2011 прийнято Закон №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011, пп. 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у ч. 2 ст. 13 цифри " 90" замінено цифрами " 80".
27.03.2014 прийнято Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01.04.2014, крім деяких положень, п. 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у ч. 2 ст. 13 цифри " 80" замінено цифрами " 70". Ці зміни набрали чинності з 01.05.2014.
Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01.01.2017, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а ст.63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.
Зміни до ст.63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до ст.13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.
Тому при перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року відповідно до   ст. 63 Закону №2262-ХІІ   відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2   ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні ( чи підвищенні) відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу пенсія за вислугу років призначена з  2007 року у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, а в подальшому у зв`язку зі змінами в законодавстві перерахована та її основний розмір склав 70%.
Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення відсоткового розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.
Враховуючи, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках (процентах), яка діяла на момент призначення пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, визнавши протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 86 до 70 процентів сум грошового забезпечення, та зобов`язавши відповідача провести перерахунок та нарахування пенсії позивачу з відсоткового значення розміру пенсії 86% грошового забезпечення.
Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, то колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст.   43,   63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII   (редакція від 19.06.2011 року, підстава - 2857-VI) пенсії, які призначаються відповідно до цього   Закону   особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом.
Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього   Закону   провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, у   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину п`яту викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі   заслуги   перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».
Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»   (набрав чинності 01.01.2016 року) у   Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   частину п`яту   статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати   10740 гривень».
Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), положення другого речення частини п`ятої статті 43, першого речення частини першої   статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII   зі змінами у взаємозв`язку з пунктом 2 розділу III «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня   2015 року № 213-VIII, пунктом 2 розділу II «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня   2015 року № 911-VIII.
У   рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 Конституційним Судом України   зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I   Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей» від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII   статтю 43   Закону № 2262   після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв`язку з чим частина п`ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність   Конституції України   (конституційність).
Так,   рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016   визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), положення   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII   зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до ч. 2   ст. 152 Конституції України   закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини   рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   втратила чинність з дня   ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в   Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII   внесені зміни до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   та у ч. 7 ст. 43 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня   2017 року».
Проте, на момент набрання чинності   Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, а саме станом на   01.01.2017 року, ч. 7   ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016 року Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків.
Набуття чинності з 1 січня 2017   року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII   не викликає автоматичного відновлення дії ч. 7   ст. 43 Закону № 2262-XII.
Отже, положення частини сьомої   статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність.
Це означає, що   стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   не передбачає положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Правова позиція суду у даній справі цілком відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, викладеним, зокрема, у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі   № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій відповідача щодо обмеження призначеної та перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Апеляційна скарга відповідача - Пенсійного фонду України не містить жодних доводів щодо спростування наведених висновків суду.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків що вимоги позивача в частині зобов`язання Пенсійного фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 “Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги” забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 огляду на наступне.
Так, відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014р. №280 (далі - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Пунктом 4 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (п.п.4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством (п.п.6).
Згідно п.7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління.
Згідно п.п.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (зі змінами) (далі - Положення №28-2), Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Так, помилковим є застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 “Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги”, оскільки вказаною постановою змінений лише порядок фінансування виплати пенсій. 
Фінансування виплати пенсій здійснювалось і у період до 01.04.2021 року також Пенсійним Фондом України, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення. 
Зазначеною постановою затверджено саме Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що він визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.
Тобто постанова № 1279 ніяким чином не змінила повноваження Пенсійного Фонду України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій.
Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
Крім того, вищезазначеною постановою внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема:
Пункт 10 Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2017 р. № 312 “Деякі питання казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування” (Офіційний вісник України, 2017   р., № 41, ст.   1279), викласти в такій редакції:
“10. Асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, і кошти Пенсійного фонду України, що надходять на видатковий рахунок, Пенсійний фонд України розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, а також видатків головним управлінням Пенсійного фонду України згідно з потребою на виплату допомоги на поховання, відрахувань з пенсії, недоотриманої пенсії, перерахування частини пенсії установам (закладам), у яких пенсіонери перебувають на повному державному утриманні, установам за місцем відбування покарання, на оплату послуг, пов`язаних з виплатою та доставкою пенсії уповноваженими організаціями, що здійснюють її виплату і доставку, на оплату послуг АТ “Ощадбанк” (комісійних винагород, витрат, пов`язаних з підкріпленням кас банку для пенсійних виплат і для забезпечення готівкою відокремлених підрозділів (філія, представництво, відділення тощо) уповноваженої організації, яким (якою) надаються послуги із безпосередньої виплати та доставки пенсій, грошової допомоги їх одержувачам за місцем проживання в межах України) та інших витрат.
З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУ ПФУ в Одеській області до якого позивач звертав свої позовні вимоги.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 з вказанням про пропуск строку звернення до суду, колегія суддів до уваги не бере, оскільки обставини у даній справі та справі, на яку посилається відповідач не є тотожними.
У справі № 240/12017/19 позивач оскаржував відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплати йому заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно із статтями   50,   54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
У даній же справі позивач оскаржує зменшення відсоткового значення при перерахунку пенсії на підставі Постанови № 103 та обмеження пенсії максимальним розміром.
При цьому, колегія суддів зазначає, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Водночас, винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2021 року по справі № 460/1904/19.
Так, колегія суддів зазначає, що строк звернення до суду в даному випадку повинен обчислюватись з моменту отримання позивачем листа ГУ ПФУ в Одеській області від 28.04.2021 р., чим спростовуються доводи апеляційної скарги у цій частині.
Вищенаведене свідчить про те, що правовідносини у даній справі не є подібними правовідносинам у справі № 240/12017/19, а тому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 року, на думку суду, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин між сторонами.
За таких обставин доводи апелянта в цій частині рішення суду першої інстанції не спростовують.
Водночас, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України, підлягає скасуванню в частині зобов`язання Пенсійного фонду України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 “Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги” забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 , з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимоги до ГУ ПФУ в Одеській області.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 20 травня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
                                           
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року скасувати в частині зобов`язання Пенсійний фонд України у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року №1279 “Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги” забезпечити фінансування виплати перерахованої з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 .
Ухвалити у цій частині нове рішення, яким абзац п`ятий резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року викласти в наступній редакції:
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату перерахованої з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.                                                              
                                                        
                                                                Повний текст постанови складено та підписано 26 жовтня 2021 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

    Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова