РІШЕННЯ
Іменем України

18 листопада 2021 року 
м. Київ
справа №9901/99/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий  - Стародуб О.П.,
судді - Берназюк Я.О., Єзеров А.А., Коваленко Н.В., Кравчук В.М., 
секретар судового засідання - Іванова Н.П.
за участю представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, 
в с т а н о в и в :
21.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя №374/0/15-19 від 07.02.2019 "Про звільнення судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України".
В обґрунтування позовних вимог посилався на перевищення Вищою радою правосуддя власних повноважень та не доведеність належними фактами та доказами ознак дисциплінарного проступку.
Посилався на те, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі №369/238/15-ц він не мав можливості встановити, що основна частина майна за його вартістю знаходиться в іншому районі, оцінка вартості майна була подана вже під час розгляду справи, що виключало можливість передання справи до належного суду. 
Крім того, на момент вирішення питання про притягнення його до відповідальності суди вищих інстанцій не встановлювали неправильного застосування у справі №369/238/15-ц норм процесуального права у частині визначення підсудності, водночас ВРП, діючи з перевищенням своїх повноважень, до завершення розгляду цієї цивільної справи визначила у спірному рішенні як слід застосовувати у ній положення статті 114 ЦПК, чим фактично втрутилася у здійснення правосуддя.
Також посилався на те, що відповідно до норм чинного на той час процесуального законодавства суддя не мав обов`язку в ухвалі про відкриття провадження наводити мотиви підсудності справи.
Стосовно висновків ВРП про неналежне повідомлення сторін у справі №369/238/15-ц та здійснення її розгляду за відсутності відповідачів позивач зауважив, що судові повістки було направлено сторонам за правильною адресою, при цьому відповідно до статті 74 ЦПК до повноважень судді не віднесено оформлення поштових квитанцій та повісток, а їх вручення та перевірка повноважень осіб, які їх отримують, є компетенцією працівників поштового зв`язку. До того ж положеннями статті 76 ЦПК не передбачено обов`язку судді витребовувати інші докази вручення повісток, окрім повідомлень про вручення поштового відправлення.
Посилався на те, що ВРП не навела доказів умисного порушення ним норм процесуального права, а, обираючи вид дисциплінарної відповідальності, не дотримала вимог пропорційності, окрім характеру порушень, зокрема не з`ясувала наслідків встановлених порушень та не врахувала даних про особу судді.
Крім того, приймаючи спірне рішення ВРП протиправно застосувала норми законодавства, що погіршували становище судді, оскільки всупереч ст. 58 Конституції України дії судді кваліфіковано за законодавством, яке не діяло ні на момент постановлення ним ухвали від 14.01.2015, ні на момент прийняття ним рішення від 23.01.2015. В свою чергу, чинні на той час положення законів не передбачали звільнення судді за істотні порушення норм процесуального права та встановлювали річний строк для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
Враховуючи викладене, на думку позивача, спірне рішення порушує конституційні принципи та гарантії презумпції невинуватості, а залишення такого рішення в силі матиме наслідком негативний вплив на його ділову репутацію та подальшу кар`єру.
Представник ВРП позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Покликався на те, що відсутні визначені законом підстави для скасування рішення ВРП, оскаржуване рішення ухвалено повноважним складом ВРП, підписано всіма членами, які брали участь у його ухваленні, містить посилання на визначені законом підстави для його прийняття, а також мотиви, якими керувалась ВРП при його прийнятті.
В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 56 Закону України «Про вищу раду правосуддя» питання звільнення судді з підстав, визначених п.п.3, 6 ч. 6 ст. 126 Конституції України, ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення повідомляється про засідання ВРП у порядку, визначеному законом. При цьому, неявка судді на засідання, незалежно від причин не перешкоджає розгляду питання за його відсутності. 
Ухвалою Верховного Суду від 04.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, а ухвалою від 18.04.2019 зупинено провадження у справі №9901/99/19 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи №11-84сап19 за скаргою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про скасування рішення Вищої ради правосуддя від 10.01.2019 №60/0/15-19.
Ухвалою Верховного Суду від 30.09.2021, у зв`язку з усуненням обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, провадження у справі №9901/99/19 поновлено.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти позову заперечував з підстав, що викладені в письмовому відзиві на позовну заяву.  
В ході розгляду справи судом встановлено, що Указом Президента України від 14.02.2011 №209/2011 ОСОБА_1 призначений строком на п`ять років суддею Києво?Святошинського районного суду Київської області.
29.06.2017 до ВРП надійшла скарга ТОВ «Ю. ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» на дії суддів Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2 , Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3 , Верховного Суду України ОСОБА_4 щодо порушення ними норм права при розгляді, апеляційному та касаційному переглядах, а також при вирішенні питання про допуск до провадження Верховного Суду України скарги на ухвалу суду касаційної інстанції у цивільній справі №369/238/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Енергобанк», ТОВ «Ройланс-Україна» (ТОВ «Ю. ЕФ. Кепітал Партнерс Україна») про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди.
Автор скарги просив притягнути зазначених суддів до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою члена Першої Дисциплінарної палати ВРП Шапрана В.В. від 28.07.2017 №2375/0/18-17 дисциплінарну скаргу ТОВ «Ю. ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» стосовно судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», оскільки зазначену суддю звільнено з посади у зв`язку із поданням заяви про відставку.
13.09.2017 Перша Дисциплінарна палата ВРП відкрила дисциплінарну справу стосовно суддів Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3 , Верховного Суду України ОСОБА_4 .
Ухвалою Першої Дисциплінарної палати ВРП від 08.11.2017 дисциплінарну скаргу ТОВ «Ю. ЕФ. Кепітал Партнерс Україна» стосовно судді Верховного Суду України ОСОБА_4 залишено без розгляду. 
Рішенням Першої Дисциплінарної палати ВРП від 25.05.2018 №1536/1дп/15-18 притягнуто суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді. Дисциплінарну скаргу стосовно судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3 залишено без розгляду, дисциплінарну справу закрито. 
Приймаючи рішення про притягнення судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку про те, що дії судді ОСОБА_1 під час розгляду справи №369/238/15-ц є грубим порушенням обов`язків судді, вчиненим всупереч завданням, покладеним на суддю чинним законодавством, а отже, порочать звання судді та підривають авторитет правосуддя (істотний дисциплінарний проступок), з огляду на що внесення подання ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку та його наслідкам і відповідає вимогам статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
20.07.2018 до ВРП надійшла скарга судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 на рішення Першої Дисциплінарної Палати ВРП від 25.05.2018 №1536/1дп/15-18. 
За результатами розгляду зазначеної скарги ВРП прийняла рішення від 10.01.2019 №60/0/15-19, яким рішення Першої Дисциплінарної Палати ВРП від 25.05.2018 №1536/1дп/15-18 залишила без змін.
ВРП погодилась з висновками її дисциплінарного органу, що встановлені під час дисциплінарної справи факти підтверджують, що дії судді ОСОБА_1 підривають авторитет правосуддя, порочать звання судді та становлять істотний дисциплінарний проступок, несумісний зі статусом судді, а застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку.
14.01.2019 до ВРП надійшло подання Першої Дисциплінарної палати ВРП (вх. №324/0/8-19) про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
07.02.2019 ВРП за результатами розгляду вказаного подання Першої Дисциплінарної палати ВРП прийняла рішення №374/0/15-19 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".
Не погоджуючись з вказаним рішенням ВРП, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.'
Згідно з частинами першою і третьою статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» питання про звільнення судді з підстави, визначеної, зокрема, пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП розглядає на своєму засіданні на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
Відповідно до частини другої статті 57 цього ж Закону рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Частиною третьою статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що у випадку скасування судом рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, ВРП розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно. Повторний розгляд справи здійснюється ВРП у пленарному складі у порядку, визначеному статтею 49 цього Закону.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення ВРП про звільнення позивача з посади судді, підставою його ухвалення слугувало рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 25.05.2018 №1536/1дп/15-18 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності залишеного без змін рішенням ВРП від 10.01.2019 №60/0/15-19.
Водночас, в ході розгляду справи судом встановлено, що рішення ВРП від 10.01.2019 №60/0/15-19, про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної Палати ВРП від 25.05.2018 №1536/1дп/15-18 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, за наслідками якого Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.05.2021 скаргу ОСОБА_1 задовольнила та скасувала рішення Вищої ради правосуддя від 10.01.2019 №60/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 25.05.2018 №1536/1дп/15-18 в оскаржуваній частині.
Серед іншого, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що всупереч вимогам статті 58 Конституції України дії позивача кваліфіковано за законодавством, яке не було чинним ані на момент постановлення суддею ОСОБА_1 ухвали від 14.01.2015, ані на момент прийняття ним рішення від 23.01.2015.
Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення ВРП від 10.01.2019 №60/0/15-19 не містить посилань на визначені чинним на час вчинення порушень законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та про наявність передбаченої пунктом 4 частини першої статті 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» підстави для скасування оскаржуваного рішення ВРП.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, що розглядається, колегія суддів виходить з того, що всі викладені в позовній заяві підстави позову в даній справі були оцінені Великою Палатою Верховного Суду при розгляді скарги ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 10.01.2019 №60/0/15-19 в провадженні №11-84сап19. 
Враховуючи, що справа №9901/99/19 взаємопов`язана зі справою №11-84сап19, а також те, що оскаржуване рішення у цій справі (від 07.02.2021 №374/0/15-19) прийняте на підставі рішення, яке було предметом спору у справі №11-84сап19, то обставини, встановлені в адміністративній справі №11-84сап19, які стосуються ОСОБА_1 , як сторони, не підлягають доказуванню у цій справі.
За правилами частини 3 статті 52 Закону №1798-VIII у випадку скасування судом рішення Вищої ради правосуддя, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя розглядає відповідну дисциплінарну справу повторно. Повторний розгляд справи здійснюється Вищою радою правосуддя у пленарному складі у порядку, визначеному статтею 49 цього Закону.
Велика Палата Верховного Суду у постанові 03.10.2019 у справі №9901/485/18 (провадження №11-308заі19), дійшла висновку, що «існування остаточного рішення ВРП про звільнення судді з посади за пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді) у ситуації, коли дисциплінарна справа стосовно цього судді ще має бути переглянута зазначеним органом повторно з урахуванням зроблених судом висновків, суперечить принципу правової визначеності як складової верховенства права, що є неприпустимим.».
Враховуючи, що рішення ВРП, яке слугувало підставою для звільнення позивача з посади судді скасоване в судовому порядку, остаточне рішення за наслідками розгляду дисциплінарної справи щодо позивача не прийняте, відтак визначені в оскаржуваному рішенні відповідача законні підстави звільнення позивача з посади судді відсутні.
За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення ВРП від 07.02.2021 №374/0/15-19 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".
За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем витрати у виді судового збору у розмірі 768, 40 грн підлягають стягненню з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань. 
Керуючись статтями 2, 22, 242 - 246, 250, 266 Кoдексу адміністративнoгo судoчинства України, 
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 07.02.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 00013698) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на сплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Судді:
О.П. Стародуб
Я.О. Берназюк
А.А. Єзеров
Н.В. Коваленко
В.М. Кравчук