КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Кулікова С.В.
22-ц/824/14935/2021              
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                               І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                           Справа № 375/1351/20

09 грудня 2021 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Кулікової С.В.
суддів                       - Заришняк Г.М.
                                  - Рубан С.М.
при секретарі           - Климчук Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шеїн Ксенії Олександрівни на рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Зінкіна В.І., у цивільній справі за уточненим позовом ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентина Данилівна про визнання права власності на земельну ділянку та виключення земельної ділянки зі складу спадщини, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-
в с т а н о в и в:
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. про визнання права власності на земельну ділянку та виключення земельної ділянки зі складу спадщини, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:
- визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим №3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- виключити земельну ділянку з кадастровим №3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 зі складу спадщини (спадкового майна) ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування позову зазначає, що 12.04.2006 року між нею та її матір`ю ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. та зареєстровано в Реєстрі за № 1368. 
Відповідно до п. 1 Договору ОСОБА_3 передала їй у власність житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Даний будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер 3223784502:01:007:0013 площею 0,1874 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Вказувала на те, що застосовуючи положення ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України вважає, що при переході до неї права власності на будинок, перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій будинок розташований. 
З метою реалізації наданого їй права та реєстрації права власності на земельну ділянку на якій розташований будинок, набутий на підставі договору дарування, позивачка звернулася до державного реєстратора, проте, рішенням № 55023138 від 09.11.2020 приватного нотаріуса Скоробагатько В.Д. їй було відмовлено в державній реєстрації прав на земельну ділянку, так як поданий договір довічного утримання не містить інформації про набуття позивачкою права власності. 
Крім того вказує, що дана земельна ділянка була включена до складу спадщини. 
Враховуючи той факт, що право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку припинилося внаслідок набуття ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання права власності на житловий будинок, то земельна ділянка на якій розташований даний будинок, повинна бути виключена зі складу спадщини.
Крім того, ОСОБА_2 , як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у даній цивільній справі, подано позовну заяву, в якій остання просила:
-  визнати за нею, ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на одну другу частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_3 . На час смерті померлій належали: земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № 3223784500:05:029:0001, площею 0,1267 гектара, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № 3223784502:01:007:0013, площею 0,1874 гектара, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка за адресою: с. Троїцьке Рокитнянського району Київської області, кадастровий № 3223784502:016:029:0007, площею 0,2000 гектара, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.
За життя ОСОБА_3 склала два заповіти, посвідчені 17.10.1994 Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області, за реєстровим № 30, відповідно до якого вона все своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_1 ; та 12.04.2006 приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу за реєстровим № 1371, відповідно до якого вона земельну частку (пай) заповіла відповідачу ОСОБА_1 .
За життя ОСОБА_3 помер її син, батько позивача - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_3 сторони спору  звернулися до державного нотаріуса Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом заведена спадкова справа № 297/2019. 26.05.2020 ОСОБА_2 звернулася до зазначеного державного нотаріуса із заявою про наявність спору між спадкоємцями та повідомила про свій намір взяти участь у спадкуванні майна після померлої бабусі. Державним нотаріусом 07.07.2020 надано відповідь позивачу про те, що все майно після померлої ОСОБА_3 охоплено заповітами, які є чинними. Вважає, що державним нотаріусом фактично було позбавлено ОСОБА_2 права спадкувати майно після померлої ОСОБА_3 
15.07.2020 державним нотаріусом на заяву ОСОБА_2 про те, що чинним є останній заповіт ОСОБА_3 , повідомлено листом за № 242/02 -14 ОСОБА_2 , що останній заповіт не суперечить раніше складеному, тому обидва заповіти чинні, і спрямувала позивача до суду.
30.09.2020 за № 315/02-14 ОСОБА_2 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Вважає, що визначення спадкоємця на право на земельну частку (пай) має відбуватися згідно із заповітом від 12.04.2006 за реєстровим № 1371, а все інше спадкове майно повинно спадкуватися на підставі закону, як частина спадщини, що не охоплена заповітом.
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року в  задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. про визнання права власності на земельну ділянку та виключення земельної ділянки зі складу спадщини - відмовлено у повному обсязі.
У позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Шеїн К.О. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що судом не було встановлено правових підстав звернення до суду та характеру спірних правовідносин.
Посилалася на те, що враховуючи той факт, що право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку припинилося внаслідок набуття ОСОБА_1 права власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером 3223784502:01:007:0013 площею 0, 1874 га, не може входити до складу спадщини, а тому й відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування, та як наслідок унеможливлює існування спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Стверджувала, що саме неможливістю реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223784502:01:007:0013, яке ОСОБА_1 набула ще в 2006 році, зумовлена необхідність звернення позивача до суду, а не спором щодо спадщини.
Вказувала на те, що суд дійшов помилкового висновку, що належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_2 , залишивши поза увагою той факт, що права ОСОБА_1 на мирне володіння її майном - земельною ділянкою порушується не ОСОБА_2 , а відмовою в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, тому не зрозуміло яким чином ОСОБА_2 може бути відповідачем у даній справі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Таращанського районного суду від 12.08.2021 року - без змін, посилаючись на те, що висновки суду є обґрунтованими.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Шеїн К.О. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 12.04.2006  року між позивачкою ОСОБА_1 та її матір`ю - ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, посвідчений 12.04.2006 року приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в Реєстрі за № 1368 (далі - Договір)(т.1 а.с.7).
Відповідно до п. 1 Договору ОСОБА_3 передала у власність позивачки, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами, який має 34,3 кв. м житлової площі, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 2 Договору цей будинок належав ОСОБА_3 на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22.07.1996, зареєстрованого у Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації Київської області 10.10.2001 за реєстром №1-23.
У свою чергу п. 5 Договору визначено, що позивачка зобов`язується довічно повністю утримувати ОСОБА_3 , забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігши в її безоплатному довічному користуванні житловий будинок в цілому.
На підставі даного Договору 18.07.2006 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано за позивачкою право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.9).
Даний будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер 3223784502:01:007:0013 площею 0,1874 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка була набута ОСОБА_3 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 204172, виданого 01.08.2006 Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області на підставі рішення (27 сесії 4 скликання) Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області 05.01.2006 року за № 127 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010634700186 (т.1 а.с.10, 201-206).
За життя ОСОБА_3 склала два заповіти, посвідчені: 17.10.1994 року Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області, за реєстровим № 30, відповідно до якого вона все своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_1 (т.1 а.с.183); 12.04.2006 року приватним нотаріусом Рокитнянського районного нотаріального округу за реєстровим № 1371, відповідно до якого вона земельну частку (пай) заповіла ОСОБА_1 (т.1 а.с.184).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , померла (т.1 а.с.175, 178).
10.12.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_3 (т.1 а.с.173).
15.07.2020 року державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1442, згідно якого нотаріус посвідчує, що на підставі заповіту, посвідченого Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області 17.10.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 30, дублікат якого видано 03.03.2020 за реєстровим № 1, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка - ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3223784502:01007:0013, площею 0,1874 гектара, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т.1 а.с.232).
05.11.2020  року позивачка звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Скоробагатько В.Д. із заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3223784502:01007:0013, площею 0,1874 гектара, на якій розташований будинок, по АДРЕСА_1 .
09.11.2020 року державним реєстратором постановлено рішення № 55023138 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, так як договір довічного утримання не містить інформації про набуття ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку (т.1 а.с.6).
19.02.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після своєї баби - ОСОБА_3 (т.1 а.с.174).
26.05.2020 року ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про наявність спору між спадкоємцями та повідомила про свій намір взяти участь у спадкуванні майна після померлої ОСОБА_3 (т.1 а.с.196).
Державним нотаріусом 27.05.2020 року, 07.07.2020 року надано відповідь про те, що все майно після померлої ОСОБА_3 охоплено заповітами, які є чинними. Крім того зазначено, що останній заповіт не суперечить раніше складеному, тому обидва заповіти чинні (т.1 а.с.197-198).
30.09.2020 року державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Калітенко Л.Б. винесено постанову № 315/02-14, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (т.1 а.с.260).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області не є належним відповідачем як за уточненим позовом ОСОБА_1 так і за позовом третьої особи ОСОБА_2 .Спір існує між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину після померлої ОСОБА_3 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.  
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Згідно ч.ч.1-2 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Клопотань про залучення співвідповідача чи заміну первісного відповідача позивачем до суду першої інстанції подано не було.
Неправильне визначення позивачем коло відповідачів у даній справі призвело до того, що до участі у розгляді вказаної справи не був залучений належний відповідач - ОСОБА_2 . 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог.
Встановивши, що фактично спір виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка не визнає, зокрема, право ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 3223784502:01007:0013, площею 0,1874 гектара, яка не була визначена співвідповідачем у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентина Данилівна про визнання права власності на земельну ділянку та виключення земельної ділянки зі складу спадщини з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними, адже фактично ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом посилалася на порушення її права на мирне володіння земельною ділянкою, власником якої вона стала в порядку спадкування, тоді як ОСОБА_2 звертаючись із своїми самостійними вимогами вказувала на те, що спірна земельна ділянка має входити до спадкового майна на загальних підставах.
Інші доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. про визнання права власності на земельну ділянку та виключення земельної ділянки зі складу спадщини ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак відсутні підстави для його скасування в цій частині. Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування сторонами не оскаржується, тому не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шеїн Ксенії Олександрівни залишити без задоволення.
Рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рокитнянського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько Валентина Данилівна про визнання права власності на земельну ділянку та виключення земельної ділянки зі складу спадщини залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

          Головуючий:                                          Судді: