ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року	Львів	Справа № 260/2696/21 пров. № А/857/20071/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Большакової О.О., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судового засідання          Ратушної М.І.,
представника позивача                              Ткачука Т.А.,
представника відповідача                              Кремер Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Контракт» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі № 260/2696/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Контракт» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Маєцькою Н.Д. в м. Ужгород Закарпатської області 17.09.2021 року згідно з протоколом судового засідання о 09:30, повний текст судового рішення складено 22.09.2021), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимал Контракт» (далі - ТзОВ «Оптимал Контракт», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі - ГУ ДПС у Закарпатській області, відповідач 1), Державної податкової служби України (далі - ДПС України, відповідач 2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі - також ПН/РН) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - ЄРПН) ГУ ДПС у Закарпатській області від 07.05.2021 року № 2636665/40002794 та рішення комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН ДПС України від 24.05.2021 року № 23171/42744556/2; зобов`язати відповідача 2 зареєструвати податкову накладну від 31.08.2020 року № 74 в ЄРПН.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що 31.08.2020 року позивачем складено податкову накладну № 74 та відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) направлено її для реєстрації в ЄРПН. Однак, реєстрацію вказаної накладної було зупинено та запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів для підтвердження реальності здійснення операцій за вказаною накладною. Позивачем було надано пояснення, та документи на підтвердження реальності здійснення операцій. Однак, рішенням комісії відповідача 1 від 07 травня 2021 року № 2636665/40002794 відмовлено у реєстрації вищевказаної податкової накладної, у зв`язку з ненаданням платником податку копій документів. Вищевказане рішення було залишено без змін рішенням комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РН в ЄРПН відповідача 2 від 24.05.2021 року № 23171/42744556/2. Вказані рішення вважає протиправними та  такими, що підлягають скасуванню.
Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, просив таку залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
Відповідач 2 не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги.
Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 01 лютого 2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мего ЛТД» (далі - також ТзОВ «Мего ЛТД») укладено договір про надання послуг перевезення вантажними автомобілями № 01.02-20.
Відповідно до акту надання послуг від 31 серпня 2020 року № 59 виконавцем за договором від 01.02.2020 року № 01.02-20 надано транспорті послуги з перевезення вантажу за період з 15.08.2020 року по 31.08.2020 року на суму 1017510,12 грн.
Позивачем сформовано податкову накладну від 31 серпня 2020 року № 74 на суму 1017510,12 грн. та направлено її для реєстрації в ЄРПН.
Згідно квитанції від 15 вересня 2020 року № 9233110888 податкову накладну № 74 від 31 серпня 2020 року прийнято, але реєстрація зупинена, оскільки коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються) та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій та запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
Позивачем в електронному вигляді подано пояснення та копії документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено. До пояснень позивачем подано: ТТН за серпень 2020 року на транспортування асфальтобетонної суміші, видаткові накладні на придбання паливо-мастильних матеріалів (постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоресурс транс» (далі - також ТзОВ «Енергоресурс транс»)), ТТН на транспортування щебеню фракційного (замовник ТзОВ «Мего ЛТД»), ОСВ по pax. 361 за серпень 2021 року по контрагенту ТзОВ «Мего ЛТД», акт звірки взаємних розрахунків за серпень, договір про надання послуг перевезення вантажними автомобілями, ОСВ по pax. 01 за серпень 2020 року., реєстр подорожніх листів за період з 15.08.2020 р. по 31.08.2020р., копії банківських виписок (оплата за транспортні послуги в сумі 700000 грн.), акт надання послуг - від 31.08.20р. на суму ПДВ 169585.02 грн., договори оренди транспортних засобів з водієм, в т.ч. Договір оренди транспортного засобу від 01.07.2020р. (орендодавець ФОП ОСОБА_1 код НОМЕР_1 ), яким передано в оренду наступні транспортні засоби: MAN TGS 41.400 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_2 ; MAN TGS 41.400 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_3 ; MAN TGS 33.430 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_4 ; MAN TGS 33.440 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_5 .
Комісією Головного управління ДПС у Закарпатській області з питань зупинення реєстрації ПН/РН в ЄРПН 07 травня 2021 року прийнято рішення № 2636665/40002794 про відмову у реєстрації податкової накладної від 31.08.2020 року № 74 у зв`язку з ненаданням платником податків документів, а саме договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.
Не погодившись із прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. 
За результатами розгляду даної скарги рішенням Комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН відповідача 2 від 24 травня 2021 року № 23171/40002794/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН без змін. Підставою вказано - ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси.
Не погоджуючись із такими діями і прийнятими рішеннями відповідачів, позивач звернувся із даним позовом до суду про його скасування та зобов`язання провести реєстрацію податкової накладної.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на необґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН ГУ ДПС у Закарпатській області від 07 травня 2021 року № 2636665/40002794 про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН, оскільки позивач не надав документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РН коригування в ЄРПН.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Як встановлено п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно із п. 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до пункту 201.16 ПК України реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої ПН/РК сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої ПН/РК. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.
Водночас за приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165).
Пунктом 3 Порядку № 1165 визначені ознаки ПН/РК, яким вони повинні відповідати для безумовної їх реєстрації.
Відповідно до пунктів 4, 5 вказаного Порядку у разі коли за результатами перевірки ПН/РК визначено, що ПН/РК відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.
Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі ПН/РК, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
ПН/РК, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.
Відтак, встановлена контролюючим органом невідповідність податкової накладної жодній з ознак безумовної реєстрації є підставою для її перевірки щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника, а також критеріям ризиковості здійснення операцій.
Пунктом 7 Порядку № 1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу ПН/РК коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім ПН/РК, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Додатком 3 до Порядку № 1165 визначено Критерії ризиковості здійснення операцій, відповідно до пункту 1 якого відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в ЄРПН (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих ПН/РК, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в ПН/РК, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
Згідно з пунктами 10, 11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації ПН/РК, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються:
1) номер та дата складення ПН/РК;
2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію ПН/РК в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію ПН/РК в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Відповідно до отриманої позивачем квитанції, реєстрація спірної накладної зупинена у зв`язку із її відповідністю пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.
Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року № 520, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 року за № 1245/34216, затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 520), який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 2-4 Порядку № 520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
У разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.
Пунктом 5 Порядку № 520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, який може включати:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Відповідно до пункту 44 Порядку № 1165 комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні).
Згідно з пунктом 11 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Платником податків надано до податкового органу всі первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій, за результатами яких була виписана відповідна податкова накладна, а саме: ТТН за серпень 2020 року на транспортування асфальтобетонної суміші, видаткові накладні на придбання паливо-мастильних матеріалів (постачальник ТзОВ «Енергоресурс транс»), ТТН на транспортування щебеню фракційного (замовник ТзОВ «Мего ЛТД»), ОСВ по pax. 361 за серпень 2021 року по контрагенту ТзОВ «Мего ЛТД», акт звірки взаємних розрахунків за серпень, договір про надання послуг перевезення вантажними автомобілями, ОСВ по pax. 01 за серпень 2020 року., реєстр подорожніх листів за період з 15.08.2020 р. по 31.08.2020р., копії банківських виписок (оплата за транспортні послуги в сумі 700000 грн.), акт надання послуг - від 31.08.20р. на суму ПДВ 169585.02 грн., договори оренди транспортних засобів з водієм, в т.ч. Договір оренди транспортного засобу від 01.07.2020р. (орендодавець ФОП ОСОБА_1 код НОМЕР_1 ), яким передано в оренду наступні транспортні засоби: MAN TGS 41.400 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_2 ; MAN TGS 41.400 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_3 ; MAN TGS 33.430 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_4 ; MAN TGS 33.440 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_5 .
Всупереч зазначеній у рішенні підставі його прийняття, контролюючим органом у оскаржуваному рішенні не зазначено, які вимоги законодавства порушено при складанні документів та яких саме конкретно документів не надано для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної та не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 23.10.2018 року у справі № 822/1817/18, прийнятий суб`єктом владних повноважень акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, повинен бути обґрунтованим та вмотивованим, що передбачає наведення в даному випадку податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Із оскарженого рішення відповідача видно, що відмова податковим органом позивачу у реєстрації податкової накладної не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є ненадання копій документів.
У квитанції не зазначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація податкової накладної стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам до таких, що визначені пунктом 11 Порядку № 1165.
В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ТТН за період з 15 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року транспортні послуги надані автомобілями з екіпажем: MAN TGS д.н. НОМЕР_3 водій ОСОБА_2 та MAN TGS 41.400 вантажний самоскид державний номер НОМЕР_6 водій ОСОБА_3 , які орендовані у ФОІІ ОСОБА_1 , проте, відповідно до відомостей про трудові відносини ФОП ОСОБА_1 , вбачається що відповідно до поданого ФОП ОСОБА_1 повідомлення про прийняття працівника на роботу дата початку роботи ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - 03.09.2020р. Тобто, після перевезення вантажу згідно вищевказаних ТТН. Відтак, суд першої інстанції прийшов висновку, що позивачем не подано контролюючому органу належні та достатні копії первинних документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Однак, хоча ТТН в даному випадку можна вважати документами первинного бухгалтерського обліку, оскільки вони підтверджують обставини господарської операції щодо перевезення товарно-матеріальних цінностей, проте будь-яких недоліків в оформленні власне самих ТТН немає.
Те, що в них зазначені водії, які офіційно працевлаштовані у контрагента позивача після вчинення спірної господарської операції, не свідчить про те, що дана господарська операція не була вчинена. Зокрема, дані водії могли бути залучені до перевезення поза межами офіційних трудових відносин з контрагентом позивача. Крім того, їх залучення без офіційного працевлаштування до управління транспортними засобами належними такому контрагенту може свідчити про наявні порушення з боку даного суб`єкта господарювання, але аж ніяк не позивача і жодним чином не спростовує факту перевезення товару.
На думку апеляційного суду у контролюючого органу не було підстав для такого висновку на підставі виключно відомостей поданих ФОП ОСОБА_1 про працевлаштування водіїв без належної перевірки наявних сумнівів у реальності господарської операції.
До того ж, як зазначено вище, відмовивши у реєстрації податкової накладної, відповідач 1, а згодом і відповідач 2, який погодився із діями ГУ ДПС у Закарпатській області, не вказали, які б саме документи мав надати позивач для спростування сумнівів контролюючого органу у реальності спірної господарської операції, які саме із наданих ним спірних документів викликали такі сумніви, в чому конкретно виявилися зазначені сумніви.
Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при вирішенні питання про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування адміністративний суд не досліджує зміст господарських правовідносин. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків.
В даному контексті апеляційний суд критично оцінює доводи відповідачів, викладені у відзиві на позов, та відповідача 1, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо малоймовірної можливості здійснення автомобілями, які залучалися позивачем для перевезення вантажу, необхідної кількості рейсів для перевезення.
Такі висновки, як і висновки щодо наведеного вище сумніву в керуванні водіями транспортними  засобами, можливі лише за наслідками ретельної перевірки таких сумнівів, який може бути вчинений на інших етапах здійснення контрольних функцій податковим органом, із наданням суб`єкту господарювання можливості надати докази на спростування сумнівів контролюючого органу в реальності господарської операції.
На етапі ж реєстрації податкових накладних такими повноваженнями податковий орган не наділений.
Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
В даному ж випадку податковим відповідачами взагалі не зазначено будь-яких недоліків наданих позивачем документів, якими підтверджується його право на реєстрацію спірної податкової накладної.
Тому рішення відповідача 1 про відмову в реєстрації спірної податкової накладної є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішення ДПС України від 24.05.2021 року № 23171/40002794/2 за результатами розгляду скарги позивача на рішення відповідача 1, з огляду на положення статті 56 ПК України є різновидом досудового порядку вирішення спору. Воно не є юридично значимим для позивача, оскільки не породжує для нього настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки.
Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДПС зареєструвати податкову накладну в ЄРПН колегія суддів враховує наступне.
Згідно частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється, зокрема, у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію ПН/РК (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).
У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації ПН/РК, яке набрало законної сили, такі ПН/РК реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).
Отже, реєстрація в ЄРПН ПН/РК, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДПС України.
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення відповідача 1, а подані позивачем пояснення, на думку суду, підтверджують здійснення господарської операції, за якими складена спірна податкова накладна, ознак порушення вимог законодавства щодо їх складення вони не містять та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, похідну позовну вимогу про зобов`язання ДПС зареєструвати податкову накладну в ЄРПН також належить задовольнити.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно із частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Стаття 134 КАС України передбачає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частина сьома статті 139 КАС України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено у позовній заяві.
Відповідно до ст. 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9600 грн. (ціна 1 години роботи 1600 грн.) позивачем надано Договір про надання правової (правничої) допомоги від 31.05.2021, Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 31.05.2021 та платіжне доручення про оплату послуг з надання правової (правничої) допомоги від 14.06.2021 № 21.
При визначенні суми відшкодування колегія суддів виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналізуючи викладене вище, враховуючи положення КАС України, а також ту обставину, що сума витрат позивача на правову допомогу у цій справі не відповідає складності справи та часу затраченого адвокатом на надання відповідних послуг, наявність аналогічних в даній категорії справ рішень у Державному єдиному реєстрі судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний, так як і час витрачений адвокатом на проведення відповідних робіт, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (серед інших).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, суд дійшов висновку, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг не є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій позивачем було сплачено 2270 грн. судового збору за подання позову (а.с. 6 т. 1) та 3405 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 183 т. 2).
Дані судові витрати, враховуючи наявну протиправність дій обох відповідачів та задоволення позову за вимогами, заявлених до них, судові витрати підлягають відшкодуванню порівну кожним із відповідачів.
Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Невідповідність висновків суду обставинам справи вважається у тому разі, якщо останні встановлені судом повно та згідно з дослідженими ним доказами, проте висновки зі встановлених обставин зроблені невірно.
Неправильне застосування матеріального права має місце у разі застосування неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене тлумачення.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції у справі, що розглядається не надав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати прийняттям постанови про часткове задоволення адміністративного позову.
Керуючись статтями 229, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Контракт» задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі № 260/2696/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Контракт» задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкових податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Закарпатській області від 07.05.2021 року № 2636665/40002794.
Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну від 31.08.2020 року № 74 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Закарпатській області та Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимал Контракт» сплачений судовий збір в розмірі по 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) гривень 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 1500 (тисяча п`ятсот) гривень  з кожного.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 15.12.2021