Дата документу  Справа № 333/5398/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 333/5398/21                 Головуючий в 1 інст. Піх Ю.Р.
Провадження №33/807/804/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Шулякова Ю.К., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 1 листопада 2021 р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою,  ОСОБА_1 , 21.07.2021 о 13 год. 45 хв., рухаючись по вул. Космічна, 140 у м. Запоріжжі, керував автомобілем ВАЗ 21340, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1  вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду та погодився пройти цю процедуру, при цьому просив надати йому адвоката, що підтверджується відеозаписом події. На думку апелянта, письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою, а суддя в оскаржуваному рішенні послався на пояснення поліцейських, яких не було допитано в судовому засіданні. Щодо обставин події вказав, що його зупинили працівники поліції, які без його дозволу та понятих обшукали його та його автомобіль, незаконно затримали та застосували кайданки, відвезли до медичного закладу без проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Крім того, до справи долучений відеозапис, який не є безперервний. Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 листопада 2021 р. та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 думку адвоката, які підтримали апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АББ №266334 від 21.07.2021 р. та визнаних судом доведеними, підтверджується:
направленням на огляд водія від 21.07.2021 р. (а.с.4), актом огляду (а.с. 3), висновком № 3792, складеного 21.07.2021 р. лікарем КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження наркологічного огляду на стан сп`яніння (а.с. 5), протоколом про адміністративне затримання від 21.07.2021 р. (а.с. 6) довідкою та витягом з архіву порушень (а.с. 9-10), відеозаписом події адміністративного правопорушення від 21.07.2021, з якого вбачається, що після зупинки автомобіля, водій ОСОБА_1 категорично відмовлявся від проходження медичного огляду, пояснюючи це тим, що він хоче, щоб був присутній адвокат.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Надані пояснення в суді апеляційної інстанції засвідчують, що ОСОБА_1 не заперечував факту свого керування власним автомобілем та заперечував перебування у стані алкогольного сп`яніння. 
Між тим, оглянутий відеозапис чітко демонструє наявність візуальних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що надавало працівникам поліції здійснити пропозицію про проходження медичного огляду. Проте, ОСОБА_1 відмовився від запропонованого огляду і забажав пройти огляд у медичному закладі, в якому була зафіксована відмова від проходження огляду, що засвідчувала поведінка ОСОБА_1 , який висував певні умови задля проходження медичного огляду. 
Отже, такі дії ОСОБА_1 цілком обґрунтовано розцінені як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому слід зауважити, що положення п. 2.5. ПДР зобов`язують водія на вимогу працівника поліції пройти відповідний огляд. Жодних умов щодо присутності захисника при такому огляді не передбачені. 
Між тим, з оглянутого відео вбачається, що працівники патрульної поліції не заперечували присутності захисника. Ставити медичний огляд для визначення у водія стану, зокрема алкогольного сп`яніння у залежність від присутності адвоката є неприпустимим також і з огляду на визначений ст. 266 КУпАП строк проходження медичного огляду і вочевидь може слугувати підставою для зловживань.

Одночасно з цього питання, зауважую на терміні, що минув з часу зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 до часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, що становило близько двох годин і було достатнім для забезпечення самим ОСОБА_1 присутності захисника, оскільки не перебуває у повноваженнях працівника патрульної поліції.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, ОСОБА_1 як водій, на виконання Правил дорожнього руху України повинен був на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд, а у разі відмови від проходження такого огляду, ОСОБА_1 , знаючи чинні Правила дорожнього руху, не міг не усвідомлювати наслідків такої відмови. 
Посилання апелянта щодо не вжиття працівником поліції заходів для надання йому адвоката слід визнати необгрунтованими, так як відомостей стосовно того, що поліцейські чинили ОСОБА_1 будь-які перешкоди у реалізації права скористатися послугами захисника в матеріалах справи відсутні. Крім того, ОСОБА_1 згодом було призначено безкоштовного адвоката Рибальченка Д.С.
Доводи апеляції щодо неправомірної зупинки транспортного засобу, проведення обшуку автомобіля та застосування до ОСОБА_1 кайданок слід визнати безпідставними, оскільки вказані обставини не є предметом апеляційного розгляду в даному провадженні і дії працівників поліції можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку.
Оцінку дій поліцейського, який зупинив водія може дати або уповноважена особа, яка проводить службову перевірку, або суд в разі оскарження дій поліцейського. 
Отже, в даному провадженні суд перевіряє правомірність дій поліцейського лише в межах проведення ним огляду на стан сп`яніння.
Перевірені апеляційним судом і доводи апеляції щодо небезперервного відеозапису, при цьому слід зауважити, що події, зафіксовані вказаним відеозаписом, відбувалися в дійсності, ніким не спростовано, а отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом, який в достатньому об`ємі відтворює обставини події.
Інші доводи апелянта мають формальний характер, доказів щодо відсутності провини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні. 

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 листопада 2021 р., якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник