ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/1608/20
адміністративне провадження № К/9901/23686/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Стародуба О.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 (головуючий суддя: Мікула О.І., судді: Качмар В.Я., Курилець А.Р.) у справі №380/1608/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Личаківського відділу обслуговування громадян м. Львова (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФУ у Львівській області), Личаківського відділу обслуговування громадян м. Львова (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФУ у Львівській області, в якому просив:
визнати протиправними дії відповідачів щодо необґрунтованого визначення дати призначення позивачу пенсії на підставі частин другої, дев`ятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VIII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VIII), а саме 23.08.2019;
зобов`язати відповідачів призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії позивачу відповідно до вимог частин другої, дев`ятої статті 86 Закону №1697-VII, з урахуванням пункту 2 частини першої статті 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) в розмірі 60% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та обчисленої відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 21.08.2019 №18-59зп, починаючи з 01.07.2019, без обмеження максимального розміру пенсії;
зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок та виплати позивачу недоотриману ним різницю між пенсією, одержаною на умовах Закону №1058-IV та пенсією, на яку він має право згідно із частинами другою, дев`ятою статті 86 Закону №1697-VII, починаючи з 01.07.2019;
зобов`язати відповідачів здійснити (відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV та статей 2, 3, 4, 6, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ) обчислення суми компенсації позивачу втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку із порушенням строків їх виплати за період з 01.07.2019 включно по день винесення судом рішення у справі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 позов задоволено частково:
визнано протиправними дії Головного управління щодо необґрунтованого визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі частин другої, дев`ятої статті 86 Закону №1697-VIII, а саме 23.08.2019;
зобов`язано ГУПФУ у Львівській області призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії позивачу відповідно до вимог частин другої, дев`ятої статті 86 Закону №1697-VIII, з урахуванням пункту 2 частини першої статті 45 Закону №1058-IV в розмірі 60% від суми його місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та обчисленої відповідно до довідки Генеральної прокуратури України від 21.08.2019 №18-59зп, починаючи з 01.07.2019, без обмеження максимального розміру пенсії;
зобов`язано ГУПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої ним різниці між пенсією, одержаною на умовах Закону №1058-IV та пенсією, на яку він має право згідно частин другої, дев`ятої статті 86 Закону №1697-VIII, починаючи з 01.07.2019;
зобов`язано ГУПФУ у Львівській області здійснити (відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV та статей 2, 3, 4, 6, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ) обчислення суми компенсації ОСОБА_1 втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.07.2019 включно по день винесення судом рішення у справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 і ухвалено нову постанову про часткове задоволення позову:
визнано протиправними дії ГУПФУ у Львівській області щодо визначення дати призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі частин другої, дев`ятої статті 86 Закону №1697-VIII, а саме: 23 серпня 2019 року;
зобов`язано ГУПФУ у Львівській області призначити, нараховувати та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 86 Закону №1697-VIII, з врахуванням пункту 2 частини першої статті 45 Закону №1058-IV згідно з довідкою Генеральної прокуратури України від 21.08.2019 №18-59зп, починаючи з 01.07.2019, з врахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення судового рішення, у якій заявник просить роз`яснити резолютивну частину постанову апеляційного суду від 04.11.2020, а саме: абзац 4 в частині щодо застосування (або незастосування) законодавчих положень, які обмежують виплату призначеної йому пенсії, а також абзац 5 в частині конкретизації позовних вимог у задоволенні яких йому відмовлено судом.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови апеляційного суду від 04.11.2020 у справі №380/1608/20.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 і передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 16.07.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2021 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі обґрунтована тим, що відповідач продовжує обмежувати виплату позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, хоча розмір його пенсії на умовах Закону №1697-VII, згідно із довідкою Генеральної прокуратури України від 21.08.2019 №18-59зп, складає 33 926,90 грн.   Також заявник стверджує, що встановлені у абз. 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII обмеження розміру пенсії стосуються лише працюючих пенсіонерів, за винятком окремих категорій осіб, до яких власне і відноситься позивач.
Відповідач подав заперечення на заяву про роз`яснення судового рішення. Вважає, що рішення суду є чітким та зрозумілим, а поданою заявою позивач хоче змінити його резолютивну частину. Зазначає, що у мотивувальній частині судового рішення вказано, що Законом №1697-VII визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, і норми цього Закону поширюються на позивача, тому в задоволенні цієї позовної вимоги було відмовлено. Разом з тим, позивач з цим не погоджується і трактує їх на власний розсуд. Просить у задоволенні заяви відмовити.
ІV. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що за правилами статті 254 КАС України роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладненою, оскільки існує ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Суд апеляційної інстанції констатував, що доводи про роз`яснення судового рішення фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням в частині застосування обмежень максимального розміру пенсії. Водночас резолютивна частина постанови від 04.11.2020 є чіткою і зрозумілою, і не викликає сумнівів щодо її неправильного виконання.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що в порушення вимог пункту 1 частини п`ятої статті 246 КАС України резолютивна частина постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 не містить висновків апеляційного суду про часткове задоволення позову щодо кожної із заявлених вимог. Скаржник також стверджує, що оскаржувана ухвала суперечить вимогам статті 242 КАС України, оскільки ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного та всебічного з`ясування обставин у справі. За позицією скаржника, ухвала від 02.06.2021 так само як і судове рішення від 04.11.2020 містить довільні, ірраціональні, та як наслідок неправильні тлумачення закону, який регулює пенсійне забезпечення прокурорів. Зазначає, що законодавчі обмеження щодо розміру пенсії стосуються лише працюючих пенсіонерів, за винятком осіб з інвалідністю І та ІІ груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно цій категорії осіб пенсія під час роботи на прокурорських посадах та після звільнення повинна виплачуватися без обмеження розміру пенсії. Натомість суд апеляційної інстанції даючи юридичну кваліфікацію встановленим у справі обставинам, не вмотивував вибір положень законодавства, якими керувався при винесенні рішення, а також не пояснив мотивів незастосування законодавства, на яке вказував позивач. З посилання на рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» скаржник зазначив, що у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для цих осіб підхід. Враховуючи наведене, скаржник стверджує, що оскаржувана ухвала спричинила неможливість виконання у правовому полі остаточного судового рішення, що як наслідок поставило позивача у стан правової невизначеності з приводу механізму реалізації законних очікувань щодо правильного виконання судового рішення.
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги і залишити оскаржуване судове рішення без змін. Зазначає, що судове рішення є чітким та зрозумілим, і не викликає сумнів щодо його виконання.
VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Відповідно до частин першої, другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз`яснення рішення суду - це спосіб усунення такого недоліку, як незрозумілості судового рішення, що перешкоджає його виконанню, оскільки існує значна ймовірність його невиконання. 
Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.
Як вбачається з резолютивної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020 вона є чіткою та зрозумілою. Суд апеляційної інстанції встановив, що звернення позивача за роз`ясненням судового рішення не пов`язане із незрозумілістю такого. 
Водночас зі змісту поданої заяви про роз`яснення судового рішення вбачається незгода позивача із самим рішенням у частині обмеження пенсії максимальним розміром. Суд апеляційної інстанції констатував, що в задоволенні позову щодо виплати пенсії без обмеження її розміру було відмовлено, про що чітко зазначено у мотивувальній частині постанови від 04.11.2020 з наведенням нормативного обґрунтування та відповідно у резолютивній частині цього рішення.
Отже позивач у обраний спосіб фактично намагається змінити остаточне судове рішення на сприятливий для себе результат. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 в порядку статті 254 КАС України.
Поряд з цим, аналізуючи зміст касаційної скарги можна зробити висновок, що позивач фактично намагається повторно (ухвалою ВС від 21.12.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №380/1608/20)  ініціювати питання перегляду остаточного судового рішення від 04.11.2020 в касаційному порядку. 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції.
VII. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №380/1608/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                         С. М. Чиркін
                                                                                                  А. А. Єзеров                                                                      
                                                                                                  О. П. Стародуб