Ухвала
 
27 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/5002/14-ц
 
провадження № 61-16746ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» - адвоката Митюка Сергія Петровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за вимогами про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-Ил/02 є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про захист прав споживача та визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-Ил/02, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року позов АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за вимогами про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-Ил/02 є ТОВ «Фінансова компанія «Інвент», задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-Ил/02 в сумі 510 165,82 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 373 730,59 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 136 435,23 доларів США, пеню, нараховану на прострочену заборгованість по тілу кредиту та відсоткам, в сумі 571 504,65 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні вимог зустрічних позовів відмовлено.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному порядку.
 
У жовтні 2021 року представник ТОВ «ФК «Інвент» подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0545 га з кадастровим номером 3221483301:01:011:0056, мотивовану тим, що між сторонами у справі існує спір з приводу стягнення з відповідачів кредитної заборгованості, тому позивач уже звертався до суду із заявою про забезпечення позову, за наслідками вирішення якої ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт, зокрема і на земельну ділянку площею 0,071 га, кадастровий номер 3221483301:01:011:0016, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1128869332214, що належала на праві власності ОСОБА_1 , однак вказує, що під час розгляду справи ОСОБА_1 здійснив поділ вказаної земельної ділянки, внаслідок чого утворилося дві нові земельні ділянки: площею 0,0165 га, з кадастровим номером 3221483301:01:011:0055, та площею 0,0545 га, з кадастровим номером 3221483301:01:011:0056, і останню земельну ділянку 05 серпня 2021 року ОСОБА_1 відчужив на користь ОСОБА_4 .
 
Вважає, що такі дії свідчать про недобросовісність відповідача та бажання ухилитися від виконання рішення суду про стягнення заборгованості, а невжиття заходів забезпечення позову, на його думку, призведе до ускладнення виконання можливого рішення суду по суті спору.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова Компанія «Інвент» про забезпечення позову відмовлено.
 
Судове рішення мотивовано тим, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на новоутворену земельну ділянку площею 0,0545 га, з кадастровим номером 3221483301:01:011:0056, не може призвести до забезпечення виконання можливого рішення суду, оскільки новоутворена земельна ділянка не є предметом спору у даній справі, та на даний час відчужена і належить особі, яка не є учасником справи.
 
У жовтні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» - адвоката Митюка С. П. на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року.
 
У касаційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» - адвокат Митюк С. П., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки не надав оцінки викладеним заявником обставинам та наданим на їх підтвердження доказам того, що спірна земельна ділянка на момент розгляду заяви апеляційним судом належала на праві приватної власності ОСОБА_1 .
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.
 
Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
 
Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
 
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Судом встановлено, що предметом позову у справі № 755/5002/14-ц є стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-ИЛ/02. ОСОБА_1 було здійснено поділ земельної ділянки площею 0,071 га з кадастровим номером 3221483301:01:011:0016, у результаті чого утворилася зокрема і земельна ділянка площею 0,0545 га, з кадастровим номером 3221483301:01:011:0056, яку 05 серпня 2021 року ОСОБА_1 відчужив на користь ОСОБА_4 .
 
Встановивши, що вимоги, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову стосуються майна, яке не є предметом спору, та належить особі, яка не є учасником справи, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки вказаний спосіб забезпечення позову не можна визнати співмірним із заявленими позовними вимогами в розумінні частини третьої статті 150 ЦПК України, а власником спірної земельної ділянки є особа, до якої не пред`явлено жодних позовних вимог.
 
Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
 
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судами, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
 
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» - адвоката Митюка С. П. на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 рокує необґрунтованою.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» - адвоката Митюка Сергія Петровича на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за вимогами про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-Ил/02 є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про захист прав споживача та визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-Ил/02, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян