Справа № 465/1663/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Масендич В.В. 
Провадження № 22-ц/811/896/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Масендича В.В. від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Франківський відділ реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ про визнання батьківства та стягнення аліментів, -
                       в с т а н о в и л а : 
рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Франківський відділ реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, про визнання батьківства та стягнення аліментів - задоволено частково.    
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалено внести зміни до актового запису №508 від 20.10.2015 року про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійсненого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції: у графі батько замість " ОСОБА_5 " вписати " ОСОБА_2 ", виключивши відомості про ОСОБА_5 .
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, починаючи з 21.03.2017 до повноліття дитини на користь матері - ОСОБА_3 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказане рішення суду оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить рішення змінити в частині способу та розміру аліментів. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 890,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.03.2017.
Вказує, що апеляційна скарга подана лише в межах визначення розміру та способу стягнення аліментів, які суд першої інстанції безпідставно та проти вимог позивача визначив в частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, як просила остання. Звертає увагу, що ОСОБА_2 не знав про існування такої судової справи і відповідно подати чи не подати заперечень просто не міг, що підтверджується матеріалами справи з яких видно, що жодне з повідомлень надісланих судом адресатом не отримано. Вважає, що судом було порушено право позивача і змінено спосіб стягнення аліментів - позивач просила в твердій, хоч і необґрунтовано високій сумі, а суд просто зазначив - через неможливість визначити матеріальний статус відповідача можливо стягувати 1/4 від всіх видів доходу. Вказує, що суд не вправі самостійно змінити спосіб стягнення аліментів з частини заробітку (доходу) на тверду грошову суму чи навпаки, а може лише визначити величину присуджених до стягнення аліментів. Також зазначає, що свій обов`язок щодо сплати аліментів ОСОБА_2 одночасно визнає та готовий його добросовісно виконувати. Оскільки, передбачений Сімейним кодексом України обов`язок утримувати свою дитину до повноліття, тому, після того як відповідач дізнався про поданий з цього приводу позов, він визнає його частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 890, 00 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Вважає вимоги про стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про щомісячні витрати на утримання дитини в розмірі 6000 грн., оскільки обов`язок утримання дитини все ж таки рівною мірою покладений на обох батьків. Також Позивачкою не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі - аж 3000, 00 грн. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 3, ч.1 ст. 11, ст.ст. 10, 60, 213, 215, ч.1 ст. 224 ЦПК України, ст.ст.125, 128, 134, 135, 180 СК України, ч.1 ст. 129, п.п.5,6,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», та задовольняючи частково позов, виходив з того, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 народився - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 20.10.2015 року, батьками якого значаться - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини записаний громадянин України ОСОБА_5 , запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 СК України. Суд зазначив, що оскільки відповідач в судове засідання не прибував, своїх заперечень та доказів проти позовних вимог не надав, що унеможливило призначення судом судово - генетичної експертизи, суд виходячи із доказів поданих позивачем, прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання батьківства ОСОБА_2 , щодо дитини ОСОБА_4 , підлягають задоволенню. Відтак, задоволенню підлягають позовні вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дитини в графі "батько". Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , то такі підлягають до часткового задоволення. Суд встановив, що відповідач не проживає з дитиною та не надає матеріальної допомоги, проти стягнення аліментів на утримання дитини заперечень не подав. При визначенні розміру аліментів суд врахував матеріали справи, а саме, що відповідач працездатний, згідно матеріалів справи нікому іншому аліменти не виплачує. Однак, визначити матеріальний статус відповідача не виявляється можливим через відсутність, будь - яких, даних про його офіційний дохід. За таких обставин, суд вважав можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. З наведених підстав, суд вважав, що аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову - з 21 березня 2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Колегія суддів перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
       21.03.2017 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Франківський ВРАЦС ЛМУЮ, у якому просила:
-визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) батьком малолітнього ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 , за адресою - АДРЕСА_2 );
-внести зміни до актового запису №508 від 20.10.2015р. про народження ОСОБА_4 , здійсненого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції: у графі «Батько» замість « ОСОБА_5 »;
-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4 , у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. 
       Позов мотивувала тим, що 26 жовтня 2014 року познайомилась із ОСОБА_2 із яким у неї склались близькі стосунки. В січні 2015 року вона завагітніла та повідомила про це відповідача, однак останній почав її ігнорувати. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила сина - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 20.10.2015 року. Відповідач не визнає факту свого батьківства, стосунків із нею не підтримує та не спілкується. Відтак , просить визнати ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_4 , внести зміни до актового запису про народження, вказавши відповідача батьком та стягнути із нього аліменти на утримання сина у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову до суду та досягнення дитиною повноліття.
       За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття
Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.
Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України,  частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст. 184 СК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стаття 184 СК України (в редакції чинній на даний час) передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.
Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано  ІНФОРМАЦІЯ_2 народився - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 20.10.2015 року, батьками якого зазначені у свідоцтві - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини записаний громадянин України ОСОБА_5 , запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 СК України.
Оскаржуваним рішенням визнано відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення в цій частині відповідачем не оскаржено, відповідно відповідачем не оспорено свого батьківства щодо дитини.
Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано такі обставини, а саме те, що: відповідач працездатний; в матеріалах справи відсутні дані про те, що ним виплачуються будь-кому аліменти; однак, точно визначити матеріальний стан відповідача не було можливим через відсутність, будь - яких, даних про його офіційний дохід.
На даний час з трудового договору №1 від 30.10.2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_7 водієм легкового авто з оплатою праці 5000 грн. (а.с.104).
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивачка ОСОБА_3 є приватним підприємцем.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка є співвласницею двох житлових квартир з 2016 року (а.с. 136-139).
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 27.01.2020 року, у власності відповідача ОСОБА_2 наявні два автомобіля.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вказує на те, що коштів на утримання дитини відповідач не сплачує зовсім, хоча у власності має два автомобіля, які використовує для перевезення пасажирів, інших утриманців відповідач немає.
З довідки-розрахунку Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області від 27.01.2020 року №191 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за аліментами станом на 31.01.2020 року складає 64165,35 грн.
Зважаючи на вказане, а саме те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; те, що сторони проживають окремо та дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні; те, що відповідач визнав частково позов; те, що встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень та до кінця року зросте до 2618 грн., та в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину і який батьки повинні забезпечити дитині; те, що відповідач є працездатним; відсутність даних про доходи позивачки; дані про постійну зайнятість та доходи відповідача, про які йшлося; дані про наявність у відповідача рухомого майна (два автомобілі); наявність у позивачки нерухомого майна; відсутність даних про наявність у відповідача інших утриманців; ту обставину, що позивачка рішення суду, за яким визначено інший ніж вона просила спосіб стягнення аліментів не оскаржувала, - колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з підстав наведених у апеляційній скарзі немає та вважає, що стягнення з відповідача в користь позивачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача жодним чином не порушує будь-яких його права та інтересів.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та такими, що на правильність та законність рішення суду не вплинули, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Також, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду з підстав неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи немає, оскільки відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, про яке він сам вказує, як у заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 96), таке вказаного у його паспорті, дані якого містяться у Трудовому договорі (а.с. 104), а також таке вказане і у договорі про надання правової допомоги (а.с. 111). 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
       Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2017 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 11 листопада 2021 року.

       Головуючий :                  Я.А. Левик
        Судді:                  Р.В. Савуляк
                                 М.М. Шандра