П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2687/21	
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом Фермерського господарства «БАРДІН» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання відсутності податкового боргу та про обов`язок зареєструвати платником єдиного податку четвертої групи

В С Т А Н О В И В:
          
Короткий зміст позовних вимог.
У квітні 2021 року Фермерське господарство «БАРДІН» (далі – ФГ «БАРДІН») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС  у Миколаївської області (далі – ГУ ДПС  у Миколаївської області) в якому просило:

визнати відсутність податкового боргу зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2020 рік у розмірі 82 630,33 грн;
зобов`язати, на підставі поданої податкової звітності, зареєструвати платником єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог голова ФГ «БАРДІН» зазначив, що очолюване ним господарство є платником єдиного податку четвертої групи.
Для переходу у 2021 році на спрощену систему оподаткування четвертої групи ФГ «БАРДІН» подало податкову звітність, визначену підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.
Підставою для прийняття контролюючим органом рішення про відмову в реєстрації ФГ «БАРДІН» платником єдиного податку четвертої групи на 2021 рік стало, як зазначає позивач, невідповідність такого суб`єкта господарювання вимогам, встановленим підпунктом 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України, а саме, наявність податкового боргу, що виник в результаті подання уточнюючої звітності (уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи з додатком).
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач наголошує, що у нього відсутній податковий борг, адже подана ним уточнююча звітність не є позитивною різницею між уточненими сумами та нарахованими раніше податковими зобов`язаннями, тобто уточнені відомості не призвели до збільшення податкового зобов`язання позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, позов ФГ «БАРДІН» задоволено частково.
Суд зобов`язав ГУ ДПС у Миколаївській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ФГ «БАРДІН» як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік та підтвердити вказане шляхом ФГ «БАРДІН» довідки про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.
Суд відмовив у задоволенні вимоги про визнання відсутності податкового боргу у ФГ «БАРДІН» зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2020 рік у розмірі 82 630,33 грн.

Задовольняючи позовну вимогу про обов`язок ГУ ДПС у Миколаївській області зареєструвати ФГ «БАРДІН» платником єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників єдиного податку, суд першої інстанції вважав, що у разі реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку четвертої групи, останній, набуває такий статус безстроково і його реєстрація  може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, за рішенням контролюючого органу виключно з підстав, передбачених п.299.10 ст.299 ПК України.
Отже, на думку суду першої інстанції, позаяк позивач вже був зареєстрований платником єдиного податку четвертої групи, правила підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах.
Додатково суд першої інстанції зазначив, що контролюючий орган лише під час проведення виїзної документальної перевірки позивача може встановити обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), та прийняти рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку. 
Ураховуючи, що ГУ ДПС  у Миколаївської області, в порушення пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України  не здійснило таких дій, належним способом захисту порушеного права  позивача, на думку суду першої інстанції,  буде зобов`язання відповідача внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ФГ «БАРДІН» як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.
До того ж, як вважав суд,  для захисту прав позивача є необхідність вийти за межі його позовних вимог та зобов`язати  ГУ ДПС  у Миколаївської області видати довідку про підтвердження такого статусу.
Відмовляючи в задоволенні вимог ФГ «БАРДІН» про визнання відсутності у нього податкового боргу, суд, покликаючись на частину 2 статті 245 КАС Украйни,  дійшов висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту, адже у випадку незгоди платника податків з рішення податкового органу про наявність  у нього податкового боргу, слід звертатися до суду з вимогами про його скасування. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.
Вважаючи рішення суду першої інстанції, в частині задоволення вимог, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права ГУ ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу в якій просить його у скасованій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Зміст апеляційної скарги не містить мотивів, які б свідчили в чому полягає неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, адже її доводи є аналогічними доводам, викладеним у відзиві на позов, що були проаналізовані судом та відкинути як необґрунтовані. 
Зокрема, такими доводами є неврахування судом першої інстанції підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України, яким регламентовано, що не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 01 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс- мажорних обставин).

ФГ «БАРДІН» не скористалося правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту першого частини1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.
ФГ «БАРДІН», згідно довідки про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік від 23.06.2020 мало статус платника єдиного податку.
ФГ «БАРДІН» до контролюючого органу був поданий пакет документів для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2021 рік.
Листом від 02.03.2021 р. №2963/6/14-29-04-07-44 ГУ ДПС у Миколаївській області відмовило ФГ «БАРДІН» у реєстрації його платником єдиного податку четвертої групи, у зв`язку з тим, що станом на 01.01.2021 за ним обліковується податковий борг в розмірі 57  783,50 грн, що є порушенням вимог підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Відповідно до пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України,  спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 ПК України визначено, що четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:
а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків;
б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України «Про фермерське господарство», за умови виконання сукупності таких вимог:
здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж; провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси; 
не використовують працю найманих осіб; членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України; 
площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше двох гектарів, але не більше 20 гектарів.
Відповідно до підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті  298 Податкового кодексу України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Згідно підпункту 291.5-1.3 пункту  291.5-1 статті  291 Податкового кодексу України,  не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку, відповідно до пункту 299.6 статті 299 Податкового кодексу України  є виключно: 
1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 
2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 
3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
За приписами пунктів 299.1, 299.2 ст. 299  Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пункт  299.10 статті 299 Податкового кодексу України унормовує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що контролюючий орган, зареєструвавши ФГ «БАРДІН» платником єдиного податку четвертої групи, провів таку реєстрацію безстроково і анулювання такої реєстрації можливо лише виключно з підстав, передбачених пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

До того ж, суд першої інстанції правильно кваліфікував спірні правовідносини, зазначивши, що наявність боргу, на перше січня поточного року, є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку четвертої групи лише для суб`єктів господарювання, які вперше набувають цей статус.
Натомість, в даному випадку, позивач вже був зареєстрований платником єдиного податку четвертої групи, а тому правила підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 Податкового кодексу України помилково застосовані ГУ ДПС у Миколаївській області до спірних правовідносин.

Слушним є також покликання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 21.02.2018 по справі №813/1465/17 про те, що прийняттю рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, повинно передувати, відповідно до пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, проведення виїзної документальної перевірки, за результатами якої можна встановити обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку).
Сторонами визнаються обставини, що ГУ ДПС у Миколаївській області не проводило виїзну документальну перевірку позивача, а також не приймало рішення про анулювання його реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Суд апеляційної інстанції поділяє позицію суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права ФГ «БАРДІН» є зобов`язання ГУ ДПС у Миколаївській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості про нього як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.
Поряд з цим, є обґрунтованим вихід за межі позовних вимог ФГ «БАРДІН» щодо обов`язку ГУ ДПС у Миколаївській області підтвердити внесення до реєстру платників єдиного податку відомості про позивача як платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, шляхом видачі довідки про підтвердження такого статусу.

Резюмуючи викладене, колегія суддів, керуючись приписами статті 316 КАС України, дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять жодних вагомих підстав для визнання такого рішення незаконним, необґрунтованим, а також таким, що повинно бути скасовано.

За результатом апеляційного перегляду розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, не здійснюється.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом Фермерського господарства «БАРДІН» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання відсутності податкового боргу та про обов`язок зареєструвати платником єдиного податку четвертої групи – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 03.12.2021.