ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року	Львів	Справа № ЗП/260/71/21 пров. № А/857/16494/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Обрізка І.М., Сеника Р.П.,
з участю секретаря судових засідань                                          Гром І.І.,
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу приватного виконавця Кохана Павла Івановича на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року про забезпечення позову Приватного акціонерного товариства «Мукачівський завод «Точприлад» до приватного виконавця Кохана Павла Івановича, Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),

суддя(і) у І інстанції                                                            Гебеш С.А.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення                               04 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

03 серпня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Мукачівський завод «Точприлад» (далі – ПрАТ) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просило зупинити стягнення на підставі постанови про стягнення основної винагороди від 16 грудня 2020 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Коханом П.І. (далі – Приватний виконавець) у виконавчому провадження № 63932280.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року вказану заяву було задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого документа –  постанови про стягнення основної винагороди від 16 грудня 2020 року, винесеної Приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 63932280, до набрання законної сили рішенням у справі.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення у справі, а для відновлення таких прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
У апеляційній скарзі Приватний виконавець просив зазначену ухвалу суду скасувати. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що згідно із поданою заявою позивача відсутні об`єктивні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів. Вважає, що на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності дій приватного виконавця, оскільки надання оцінки правомірності дій такого буде вирішенням спору по суті, що суперечить завданням інституту забезпечення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Приватний виконавець у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову. 
Представник ПрАТ у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції заперечила обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Представник Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника з таких мотивів.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із приписами частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Таким чином, підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини:
1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;
2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;
3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;
4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Зазначені підстави є оціночними і при надання їм відповідної оцінки суд у кожному конкретному випадку, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, повинен встановити наявність хоча б одна з наведених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин та можливість застосуванням певного заходу забезпечення позову з точки зору співмірності із заявленими позовними вимогами та наслідками його вжиття для заінтересованих осіб.
Отже, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача і суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Як слідує з поданого позивачем клопотання про забезпечення позову та доданих матеріалів, 19 квітня 2021 року ПрАТ звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Приватного виконавця, у якому  просило визнати його дії по стягненню основної винагороди протиправними та зобов`язати утриматися від стягнення основної винагороди. 26 квітня 2021 року судом відкрито провадження у цій адміністративній справі (справа 260/1411/21). Приватний виконавець подав до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)  постанову про стягнення з боржника ПрАТ основної винагороди у сумі 362 268,45 грн. Предметом розгляду адміністративної справи 260/1411/21 є правомірність стягнення Приватним виконавцем після закінчення виконавчого провадження № 63932280 заборгованості в сумі 5 862 333,66 грн, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів.
На думку ПрАТ стягнення  суми основної винагороди на користь Приватного виконавця проходить у двох різних виконавчих провадженням, а саме: згідно із постановою про накладення арешту від 07 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № 63932280 у сумі 523 589,88 грн та згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження від 22 липня 2021 року та постановою про арешт коштів боржника від 26 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 66171147 у сумі 363 268,45 грн.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, 30 серпня 2021 року Закарпатським окружним адміністративним судом відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі за позовом ПрАТ до Приватного виконавця,  Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про:
визнання дій Приватного виконавця з подвійного стягнення основної винагороди протиправними;
визнання протиправною та скасування постанови про стягнення основної винагороди від 16 грудня 2020 року, винесеної Приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 63932280; 
визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 липня 2021 року, винесеної заступником начальника відділу державної виконавчої служби у м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федоровим О.М. у виконавчому провадженні № 66171147;
визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 26 липня 2021 року, винесеної заступником начальника відділу державної виконавчої служби у м. Мукачево Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федоровим О.М. у виконавчому провадженні № 66171147;
стягнення з Приватного виконавця на користь ПрАТ незаконно стягнутої на його користь основної винагороди у сумі 87022,29 грн.
На думку апеляційного суду, стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні № 63932280 у подальшому суттєво утруднить виконання ймовірного рішення про задоволення позову ПрАТ, оскільки для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Наведене свідчить, що без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ПрАТ захист його прав та інтересів у майбутньому може стати утрудненим та потребувати докладання значних зусиль, що зумовлює необхідність забезпечення заявленого ним позову у запропонований спосіб.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу приватного виконавця Кохана Павла Івановича залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року про забезпечення позову – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Постанова у повному обсязі складена 04 листопада 2021 року.