ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 листопада 2021 року           справа №200/12089/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького  окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі  №200/12089/20-а (головуючий І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Східного міжергіонального управління Державної служби України з питань праці про скасування наказу про переведення на іншу посаду, поновлення на посаді, - 
                                                    ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: - скасувати наказ від 04 грудня 2020 року № 436-к про переведення з 04 грудня 2020 року на посаду головного державного інспектора відділу контролю північно-східного напрямку управління з питань праці; -поновити позивача на посаді начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області.
Рішенням Донецького  окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області від 04 грудня 2020 року № 436-к «Про переведення ОСОБА_1 »
Поновлено позивача на посаді начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача в Головному управлінні Держпраці у Донецькій області на посаді начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці.
03 вересня 2021 року позивач звернулася до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідачів по справі подати звіти про виконання рішення у справі.
Ухвалою Донецького  окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року  відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №200/12089/20-а.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача, що поновлення повинен вчинити правонаступник,  оскільки право підпису документів про скасування наказу про переведення після 13 січня 2021 року належать керівнику Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці; що позивача поновили не з моменту незаконного переведення, а з 25.08.2021 року - дати після прийняття судового рішення; що позивача поновили на посаді, яка відсутня в структурі та штаті державного органу.
Також судом заява позивача про встановлення судового контролю в порушення приписів адміністративного судочинства розглянута в письмовому провадження, за відсутності позивача.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Східного міжергіонального управління Державної служби України з питань праці про скасування наказу про переведення на іншу посаду, поновлення на посаді задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області від 04 грудня 2020 року № 436-к «Про переведення ОСОБА_1 »
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області.
В задоволенні решти  позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в Головному управлінні Держпраці у Донецькій області на посаді начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці.
20 серпня 2021 року судом видано виконавчий лист №200/12089/20-а.
Повний текст рішення виготовлено 30 серпня 2021 року.
Наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 25 серпня 2021 року № 123-ЛК «Про поновлення на посаді» скасовано наказ Головного управління Держпраці у Донецькій області №436-к від 04.12.2020 р. «Про переведення» та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Головного управління Держпраці у Донецькій області з 25 серпня 2021 року на підставі рішення по справі №200/12089/20-а від 20.08.2021 року.
03 вересня 2021 року позивач звернулася до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідачів по справі подати світи про виконання рішення у справі.
Заява обґрунтована тим, що 25 серпня 2021 року позивач звернулась до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці з заявою про поновлення на роботі. У зв`язку з припиненням повноважень Головним управлінням Держпраці у Донецькій області з 13 січня 2021 року та передачею їх правонаступнику, Головне управління Держпраці у Донецькій області втратило адміністративну компетенцію та повноваження державного органу. Оскільки згідно законодавства повноваження керівника державного органу не делегуються, такі повноваження не переходять від керівника територіального органу до комісії з припинення. Відтак право підпису документів про скасування наказу про переведення після 13 січня 2021 року належать керівнику Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці.
Таким чином, наказ про поновлення позивача за судовим рішенням винесено неуповноваженою особою, посада в органі державної влади не зазначена в наказі. В наказі також не визначено функціональних обов`язків та дати допуску до роботи. Також на дату винесення наказу у структурі та штаті державного органу відсутні відділ контролю східного напрямку управління з питань праці та відповідно посада начальника відділу контролю східного напрямку управління з питань праці, що не дає можливості приступити до роботи та виконання посадових обов`язків.
Крім того, у рішенні суду не визначено 25 серпня 2021 року датою поновлення на роботі. Поновлення на роботі відбувається не з дати винесення судом рішення, а з моменту незаконного переведення.
Тому рішення у справі №200/12089/20-а виконується неналежним чином, тому наявні підстави для встановлення судового контролю.
Суд першої інстанції, відмовляючи у встановленні судового контролю за виконанням рішення у цій справі, виходив з того, що рішення виконано у повному обсязі - видано наказ і позивач поновлена на посаді. 
Оцінка суду.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавцем встановлено право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. 
При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. Між тим, як свідчать матеріали справи, рішення суд від 20.08.2021 року виконано шляхом прийняття наказу № 23-лк від 25.08.2021 року.
Верховний Суд у постанові від 18.06.2020 у справі №820/4556/17 зазначив, що суд здійснюючи контроль за виконанням судового рішенням не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба судового контролю може бути зумовлена, зокрема, невиконанням відповідачем судового рішення, яким його зобов`язано розглянути заяву з урахуванням висновків суду; неприйняттям рішення у належній формі; іншими діями та бездіяльністю, що свідчать про ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення. При цьому слід зауважити, що, здійснюючи судовий контроль, суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується.
З огляду на викладене є неприйнятними доводи позивача, що її поновлено неуповноваженою особою, що її поновлено на посаді, яка відсутня в структурі та штаті державного органу, що її неправильно поновлено не з дати незаконного переведення, а  після прийняття рішення, що не визначено функціональних обов`язків та дати допуску до роботи, оскільки резолютивна частина рішення не містить визначення судом зазначених обов`язків для відповідачів. 
Незгода позивача з діями, вчиненими відповідачами на виконання судового рішення, не є підставою, визначеної нормами КАС України, для встановлення судового контролю за його виконанням.
Суд вважає безпідставними посилання позивача, що наказ про її поновлення зобов`язаний прийняти не ліквідаційна комісія Головного управління Держпраці у Донецькій області, а належний правонаступник - Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці, оскільки ГУ Держпраці у Донецькій області  ще знаходиться в стадії припинення.
Суд не приймає доводи апелянта про необхідність розгляду її заяви про встановлення судового контролю за правилами загального провадження, оскільки статтею 382 КАС України не визначено обов`язок суду проводити розгляд таких заяв за правилами загального, а не письмового, провадження. 
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького  окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі  №200/12089/20-а - залишити без задоволення. 
Ухвалу Донецького  окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року у справі  №200/12089/20-а  - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття 22 листопада 2021 року  та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                            А.В. Гайдар

                                                                                                      І.В. Геращенко