ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2021 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №494/997/20
Апеляційне провадження №22-ц/813/9757/21 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів - Сєвєрової Є.С., Князюка О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року, постановлене під головуванням судді Лебединського С.Й.,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та  відзив на позовну заяву 
У жовтні 2020 року  ОСОБА_1  звернулась із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 2001 року вона почала спільно проживати разом із ОСОБА_2 , 14.02.2009 року між ними був зареєстрований шлюбі, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Рішенням суду від 26.06.2012 року шлюб між ними розірваний, після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із позивачкою. 
Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просила стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 гривень щомісячно, з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.
У письмових поясненнях на позовну заяву представник відповідача адвокат Волков О.Л. просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що відповідач добровільно надає грошові кошти в рахунок аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , 2009 року народження в розмірі не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Сторони і їхні представники не приймали участі у судовому засіданні 06.05.2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 06.05.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені позову.
Судове рішення мотивовано тим, що позивачка не надала жодних підтверджень того, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Навпаки, судом встановлено, що відповідач підтримує стосунки із сином? відкрив йому картковий рахунок і регулярно переводить на нього гроші, що перевищують щомісячний розмір, запропонований позивачкою.

Доводи апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову, вважаючи рішення суду немотивованим, незаконним та несправедливим, а саме: відповідач є здоровою, працездатною людиною, але добровільно не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, її вимоги з цього питання ігнорував, тобто домовленості з цього питання між ними не було визначено, вони не домовились; дитина, в силу свого віку, не має цивільної дієздатності; право на отримання аліментів на утримання сина, який проживає разом із нею передбачено сімейним законодавством; син є малолітньою дитиною, на сьогодні йому 12 років, а станом на 2017 рік йому було лише 8 років; відповідач повинен був з нею домовитись і не вправі був самостійно вирішувати питання відкриття рахунку в установі баку на ім`я малолітнього сина з наданням малолітньому права самостійно отримувати і розпоряджатись коштами; син самостійно витрачав кошти не за призначенням на власний розсуд, кошти з карткового рахунку син витрачав на свої дійсні потреби; всі ці роки вона не отримувала від відповідача матеріальної допомоги на утримання сина.
Відповідач і його представник не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини своє рішення обґрунтував тим, що позивачка не довела позовних вимог в частині того, що відповідач не надає матеріальної допомоги у добровільному порядку, і? оскільки відповідач підтвердив, що він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини шляхом відкриття рахунку в банківській установі на ім`я дитини, відсутні підстави для стягнення аліментів у судовому порядку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року по 26.06.2012 року. В шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є відповідач, а матір`ю позивачка. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю (а.с. 4-7).
У 2016 році одружилась із ОСОБА_5 і змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с.5).
Згідно довідки з виконкому Березівської міської ради Одеської області №1762 від 26.08.2020 року, позивачка ОСОБА_1 проживає в м. Березівка, Одеської області разом із чоловіком ОСОБА_5 і сином ОСОБА_8 (а.с.8).
Відповідач ОСОБА_2 у 2017 році відкрив на ім`я малолітнього сина ОСОБА_9 картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» (станом на січень 2017 рік дитині виповнилось 7 років), з якого вбачається, що відповідач протягом січня 2017 року і по квітень 2021 року здійснював перекази грошових коштів на вказаний картковий рахунок (а.с.26-74,102-114).
З 09.09.2020 року відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі зі ОСОБА_10 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_11 , батьками якого є відповідач ОСОБА_2 і ОСОБА_10 (а.с. 23,24).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З матеріалів справи вбачається наступне.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 року по 26.06.2012 року. В шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є відповідач, а матір`ю позивачка. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю.
Відповідач ОСОБА_2 у 2017 році відкрив на ім`я малолітнього сина ОСОБА_9 картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» (станом на січень 2017 рік дитині виповнилось 7 років), з якого вбачається, що відповідач протягом січня 2017 року і по квітень 2021 року здійснював перекази грошових коштів на вказаний картковий рахунок.
У жовтні 2020 року  ОСОБА_1  звернулась із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, зазначаючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із нею.
Станом на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції (жовтень 2021 року) дитині ОСОБА_4 виповнилось 12 років ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Між сторонами виникли правовідносини із обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та визначення розміру такого утримання, які регулюються норами СК України. 
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. ст. 180 ч.1, 181 ч.ч.1-3, 182 ч.ч.1,2, 184 ч.1 СК України).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму у 2021 році для дітей віком від 6 до 18 років становить: із 1 січня 2021 року — 2 395 грн.; із 1 липня 2021 року — 2 510 грн.; із 1 грудня 2021 року — 2 618 грн. 
З огляду на положення закону, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, що обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків, мінімальний розмір аліментів на дитину віком 12 року, яку має сплачувати один із батьків дитини станом на жовтень 2021 року не може бути меншим 1 255 грн. (2 510:2).
У поясненнях на позовну заяву представник відповідача визнав, що у 2020 році відповідач добровільно сплачував позивачці щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 у середньому по 1 314,80 грн. (а.с.22).
Матеріали справи не містять належних доказів про доходи відповідача протягом 2020-2021 років.
З матеріалів справи вбачається, що станом на час розгляду справи в суд апеляційної інстанції на утриманні відповідача, крім сина ОСОБА_3 знаходяться малолітній син відповідача син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і його дружина ОСОБА_10 , яка здійснює догляд за сином ОСОБА_12 .
Зважаючи на те, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а у разі відсутності такої домовленості кошти на утримання дитини стягуються на підставі рішення суду, дитина проживає разом із матір`ю і станом на час пред`явлення позову між сторонами існує спір з приводу порядку сплати аліментів, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків з яким проживає дитина, вимоги позивачки про стягнення аліментів є законними і обґрунтованими.
Беручи до уваги, що відповідач має нерегулярний і мінливий дохід, на утриманні відповідача, крім сина ОСОБА_3 також знаходяться дружина ОСОБА_10 і син ОСОБА_12 2020 року народження, з 2020 року відповідач добровільно сплачує щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 по 1 314,80 грн., з відповідача на користь позивачки на утримання сина підлягають стягненню щомісячно аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 1 350 грн. 
Відповідач є особою працездатного віку, працездатним, фізично здоровий і здатен забезпечувати щомісячне утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1 350 грн., що, зокрема, випливає з письмових пояснень представника відповідача.
Доводи позивачки, що розмір аліментів щомісячно має становити 1 500 грн. до уваги не приймаються, оскільки відповідач постійно не працевлаштований, має нерегулярний і мінливий дохід, на утриманні відповідача, крім сина ОСОБА_3 , знаходяться ще 2 осіб (дружина і син ОСОБА_12 ).
Доводи відповідача у суді першої інстанції в особі представника, що у стягненні аліментів на підставі рішення суду слід відмовити, оскільки відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дитини і відповідачка не довела, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не заслуговують на увагу. 
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (постанова ВС від 23.12.2019 року по справі № 344/10971/16-ц).
Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові, висновки суду відповідають обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Судові витрати
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ).
Колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу позивачки із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору, а відповідач не має права на відшкодування судових витрат. З відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої і в суді апеляційної інстанцій відповідно 840,80 грн. та 1 261,20 грн. (840,8х150%).
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН № НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 (ІПН № НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 1350 гривень, починаючи з 01.10.2020 року і до повноліття дитини.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5  (ІПН № НОМЕР_1 ) на користь держави судові витрати  у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 840,80 гривень і за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 261,20 гривень. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий 

Судді: