05.10.21
22-ц/812/1887/21

Провадження № 22-ц/812/1887/21 Головуючий суду першої інстанції Рак Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Миколаїв Справа 483/913/21
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Царюк Л.М., 
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., 
при секретарі судового засідання – Біляєвої В.М.,
за участю: заявника – ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Рак Л.М., в залі судового засідання в м. Очаків за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області про встановлення факту, що має юридичне значення, - 

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. 
Доводи заяви обґрунтовано тим, що з 2003 року вона проживала однією сім`єю із своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок коронавірусної хвороби. За життя померла працювала лікарем загальної практики сімейним лікарем. Відповідно до акту розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 31 березня 2021 року, гостре професійне захворювання на COVID – 19 із смертельним наслідком, що сталося у сімейного лікаря КНП «Очаківського ЦПМСД» ОСОБА_3 визнано таким, що пов`язане із виробництвом. 
07 травня 2021 року вона звернулась до Очаківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області (далі – Фонд, Управління) з заявою про виплату допомоги, пов`язаною із смертю матері, так як остання була медпрацівником та смерть спричинено коронавірусною інфекцією.
14 травня 2021 року від Фонду надійшла відповідь про відмову у виплаті одноразової допомоги з огляду на те, що ОСОБА_1 не є членом сім`ї померлої ОСОБА_3 .
Проте, факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та нею як між дочкою та матір`ю підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_4 , про укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки № 1/3252 від 02 квітня 2021 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Очаківської міської ради, вона з 2003 року по теперішній час, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де на час смерті була зареєстрована та проживала її мати.
Вона та її померла мати постійно проживали разом та вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у будинку АДРЕСА_1 у статусі члена сім`ї з її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті останньої.
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 серпня 2021 року заяву задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у будинку АДРЕСА_1 у статусі члена сім`ї з її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті останньої.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що необхідність встановлення юридичного факту необхідна заявниці для реалізації свого права на отримання одноразової допомоги після смерті матері. Заявником надані відповідні докази, які дозволяють суду зробити висновок, що ОСОБА_1 є членом сім`ї померлої.
Не погодившись з рішенням суду, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, де, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що заявник – ОСОБА_1 має свою сім`ю та є безпосередньо її членом. 
Судом першої інстанції був досліджений тільки один доказ: довідка видана Центром надання адміністративних послуг Очаківської міської ради, зі змісту якої заявниця ОСОБА_1 з 2003 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_3 також була зареєстрована та проживала за цією ж адресою до дня своєї смерті.
Проте тільки довідка про реєстрацію місця проживання особи не може бути підтвердженням факту сумісного проживання будь кого, а суд на підставі цієї довідки може визначитися, що особи були членами однієї сім`ї.
Суд першої інстанції при задоволенні заяви ОСОБА_1 не забезпечив встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до критеріїв, визначених Конституційним судом України щодо віднесення осіб до кола членів однієї сім`ї та керувався неналежними та недостовірними доказами.
ОСОБА_1 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, де зазначено, що апеляційна скарга не відповідає дійсним обставинам справи, а тому не підлягає задоволенню.
Заявниця та її померла мати постійно проживали разом, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом.
Саме довідка видана Центром надання адміністративних послуг Очаківської міської ради підтверджує як факт реєстрації так і факт проживання заявниці з померлою матір`ю, що саме по собі вказує на ведення спільного господарства. Наявність шлюбу заявниці ніяким чином не вказує на те, що померла ОСОБА_3 не була членом сім`ї заявниці та не вела з нею спільне господарство.
Померла ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 мали спільний бюджет, здійснювала разом з заявником спільні покупки побутової техніки, продуктів харчування, сплачувала зі своєї банківської картки за танці, харчування своєї онуки Ксенії, доньки заявника. І ОСОБА_3 , і ОСОБА_1 сплачували комунальні послуги з утримання житлового будинку. Всі ці факти вказують на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , її чоловік та донька були членами однієї сім`ї, вели спільне господарство.
Заявник, зважаючи на те, що заінтересованою особою не було надано жодних заперечень по справі, вважала, що достатньо наданих документів.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).
Судом було встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , яка в зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . 
Як вбачається з акту розслідування від 13 квітня 2021 року гостре професійне захворювання на COVID-19 із смертельним наслідком, що сталося у сімейного лікаря КНП «Очаківського ЦПМСД» ОСОБА_3 , визнано таким, що пов`язане із виробництвом.
07 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Очаківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області і з заявою щодо виплати одноразової допомоги, пов`язаної зі смертю матері ОСОБА_3 та 14 травня 2021 року отримала письмову відмову у вказаній виплаті, оскільки вона не є членом сім`ї померлої.
За змістом довідки Очаківської міської ради від 02 квітня 2021 року встановлено, що місце проживання заявниці на час смерті матері було зареєстроване за місцем проживання її матері – ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 489 «Деякі питання надання  страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» затверджено Порядок здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів (далі – Порядок).
Цей Порядок визначає механізм надання Фондом соціального страхування України страхових виплат медичним працівникам державних і комунальних закладів охорони здоров`я у разі їх захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та членам їх сімей у разі смерті медичного працівника внаслідок інфікування такою хворобою, передбачених статтею 39 Закону України “Про захист населення від інфекційних хвороб”, а також розміри таких страхових виплат.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, батькам, утриманцям померлого медичного працівника (далі - особи, які мають право на виплату) проводиться виплата в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, в якому помер медичний працівник.
Члени сім`ї та батьки померлого медичного працівника визначаються відповідно до Сімейного Кодексу України (далі – СК України).
У разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого медичного працівника або перебування на його утриманні, статус члена сім`ї або факт утримання встановлюється в судовому порядку.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання заявника  ОСОБА_1 , у будинку  АДРЕСА_1 у статусі члена сім`ї з її матір`ю  ОСОБА_3 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті останньої,  ОСОБА_1   посилалася на те, що її матір, перебуваючи на посаді сімейного лікаря померла внаслідок коронавірусною хвороби. При зверненні до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Миколаївській області про виплату допомоги за вказаним Положенням, їй було відмовлено за відсутності підтвердження факту члена сім`ї померлої.
Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Відповідно до частини 2 статті 318 ЦПК України до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Отже, необхідною умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на  утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних  чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. 
На підтвердження факту належності до члена сім`ї померлої ОСОБА_3 , заявник надала свідоцтво про народження, що підтверджує, що померла була її матір`ю, та довідку відділу забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг Очаківської міської ради від 02 квітня 2021 року про те, що місце проживання заявника зареєстроване за місцем проживання її матері. Також заявник надала свідоцтво про шлюб, за яким вона перебуває у шлюбі з 18 вересня 2010 року.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факт належності до члена сім`ї померлої ОСОБА_3 , а суд першої інстанції в порушення наведених норм матеріального та процесуального права дійшов помилкового висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.
Обставини наявності родинних відносин між заявником та померлою як дочки та матері, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою місця проживання її матері та при цьому перебування заявника в зареєстрованому шлюбі, за відсутності інших доказів спільного проживання, не засвідчують реальність сімейних відносин між померлою та заявником, як членом сім`ї.
Доводи відзиву про те, що належні докази заявник надала би суду при умові заперечень  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області, не заслуговують на увагу, оскільки цивільне процесуальний закон зобов`язує заявника надавати такі докази при зверненні до суду  з заявою про встановлення таких фактів. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, тому апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Відповідно до статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 681 грн підлягає стягненню із заявника на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області.
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області задовольнити.
Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 серпня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у будинку АДРЕСА_1 у статусі члена сім`ї з її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті останньої, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстрація місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області (місцезнаходження: пр. Центральний, 93 м. Миколаїв 54017, ЄДРПО 41318030) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 681 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.