П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/18402/21	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Цехмейстренко Ю.В.,
за участі представника апелянта  Станкевича О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну   скаргу  Національного банку України  на рішення  Одеського окружного адміністративного суду  від  25 жовтня 2021 року у справі   за позовом  Національного банку України   до  Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа  Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк"  про визнання протиправними та скасування постанов
ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021  року позивач  звернувся до суду з   позовом до відповідача та просив  визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 13.09.2021 р. про відкриття виконавчого провадження № 66784105, про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 66784105, про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 66784105.
В обґрунтування позову зазначалось, що на виконавчі документи, за якими боржником виступає Національний банк України, поширюється дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанова КМУ від 03.08.11 № 845, якою затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державних та місцевих бюджетів або боржників,  державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами у справах, в яких боржниками є державні органи, а стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства.
Рішенням  Одеського окружного адміністративного суду  від  25 жовтня 2021  року, ухвалене  в порядку письмового провадження у м. Одесі у задоволені позову  відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, Національний банк України  надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  позов задовольнити. 
Доводами апеляційної скарги  зазначено,  що Національний банк України  є ограном державної влади, тому рішення про стягнення коштів з НБУ мають виконуватися Державною казначейською службою, незважаючи на те, що НБУ не має там  відкритих рахунків. Також, апелянтом на підтвердження своєї  позиціє надано  актуальну судову практику Верховного Суду на підтвердження доводів апелянта.
Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просять рішення суду залишити без змін. Третя особа зазначає, що зважаючи на зміст виконавчого документа та статус НБУ,  який не є боржником  у позумінні п.2 Порядку №845, характеру стягнення за виконавчим документо, яке не є безспірним списанням коштів державного бюджету чи місцевого бюджету, зазначений виконавчий лист підлягає виконанню не органами Казначейства, а у примусовому порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідачем  відзив на апеляційну скаргу до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено,  рішенням ООАС від 03.12.2019 по справі №420/3096/19, залишеним без змін постановою 5ААС від 10.06.20 та постановою Верховного Суду від 10.12.2020, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення задоволено,  визнано протиправним та скасовано рішення Національного банку України (Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем) від 22 квітня 2019 року № 162/БТ «Про накладення штрафу на Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» та  стягнуто з Національного банку України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» суму судового збору в розмірі 19210,00 грн.
22.01.2020 ООАС виданий виконавчий лист № 420/3096/19 про стягнення з Національного банку України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» суми судового збору в розмірі 19210,00 грн, який 07.09.2021 стягувачем пред`явлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
13.09.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 66784105, про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 66784105, про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 66784105, не погодившись із якими, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що  виданий               22.01.2020 ООАС виконавчий лист № 420/3096/19 про стягнення на користь ПАТ «МТБ БАНК» коштів з Національного банку України не може бути виконаний органами Казначейства, у зв`язку із чим був повернутий стягувачу. При цьому, суд зазначив, що  в силу п. 4 Інструкції № 512/5 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржником є, зокрема, Національний банк України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Приписами частини 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження"  передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно з частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Крім того, згідно зі статтею 4 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк є юридичною особою, має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і закріплено за ним на праві господарського відання.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Порядок і особливості виконання судових рішень про стягнення коштів з державних органів врегульовано Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.
Згідно частин першої та другої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.
Крім того, пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Таким чином, судові рішення про стягнення коштів з Національного банку України, який є державним органом, мають виконуватися Державною казначейською службою, незважаючи на те, що Національний банк України не має там відкритих рахунків.
Згідно п. 26 Порядку № 845, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).
Приписами п. 33 Порядку №845, у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг - коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у п. 6 Порядку № 845, орган Казначейства для виконання рішень про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з п.п.1 п.47 Порядку № 845 для безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів відповідно до  ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Положеннями частини першої статті 2 Закону України "Про Національний банк України" передбачено, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.
Отже, Національний банк України є особливим центральним органом державного управління, що здійснює державно-владні повноваження у сфері грошово-кредитної політики України, а отже належить до системи державних органів.
З урахуванням викладеного, виконавчі документи, за якими боржником виступає Національний банк України, поширюється дія Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, якою затверджено Порядок виконання рішень та стягнення коштів з державних та місцевих бюджетів або боржників.
Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 08.07.2015 у справі №3-316гс15, №3-317гс15 від 24.06.2015 р. державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами у справах, в яких боржниками є державні органи. Стягувачам необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства.
Також, колегія суддів звертає увагу на позицію Верховного Суду викладену  у постанові від 07.10.2020 у справі № 822/743/16, в якій зазначено про те, що позивачем   за належністю направлено виконавчий лист, виданий судом, за якими боржником є державний орган до Державної казначейської служби України, оскільки відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", саме Державна казначейська служба України в даному випадку повинна була виконати рішення суду шляхом списання коштів з рахунків державного органу, а в разі відсутності у державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду».
Як вбачається з матеріалів справи,  виконавчий лист № 420/3096/19 про стягнення на користь ПАТ «МТБ БАНК» коштів з Національного банку України був повернутий стягувачу органами Казначейства, у зв`язку відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника.
Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не передбачено такого винятку щодо поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим чинним законодавством України.
У контексті зазначеного , відповідно до підпункту 2 пункту 4, підпунктів 2 і 7 пункту 5 Порядку органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, і під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз`яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання, вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.
Тобто навіть відсутність нормативної регламентації порядку виконання судового рішення за фактичних обставин, що склалися між учасниками спору, зумовлює необхідність встановлення та вжиття заходів, необхідних для виконання судового рішення саме компетентним органом, адже ефективна  законодавча і практична організація системи виконання рішень є позитивним обов`язком держави.
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Таким чином, колегія суддів  дійшла до висновків, що  виконавчий лист № 420/3096/19 не підлягав виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки  НБУ не має відкритих рахунків в органах казначейства, тоді як Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" і Порядок передбачають можливість здійснення списання коштів з боржника - органу державної влади за наявності таких рахунків, тому дії державного виконавця щодо винесення постанови   про відкриття виконавчого провадженняє є неправомірними, оскільки державний виконавець зобов`язаний був повернути такий виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що НБУ є державним органом, і виконання судового рішення про стягнення грошових коштів у такому випадку належить до компетенції Державної казначейської служби. 
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 03.07.2018 р. справа №910/13057/16.
Враховуючи викладене, державні виконавці позбавлені можливості проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами, згідно з якими боржником  є державний орган, зокрема Національний банк України, тому стягувачу необхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства, а державний виконавець у такому випадку   зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачеві .
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що  що судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваного рішення, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права,  а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, внаслідок чого винесено незаконне і необгрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 287,  308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Національного банку України  – задовольнити.
Рішення  Одеського окружного адміністративного суду  від  25 жовтня 2021  року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов  Національного банку України  – задовольнити.
Визнати протиправними  та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 13.09.2021 р. про відкриття виконавчого провадження № 66784105, від 13.09.2021 р.  про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 66784105, від 13.09.2021 р.  про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 66784105.
Стягнути  за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України /ЄДРПОУ 00015622, 01001, м.Київ, вул.Городецього, 13/ на користь Національного банку України /ЄДРПОУ 00032106, 01601, м.Київ, вул.Інституцька, 9/ сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 17025 грн. /сімнадцять тисяч двадцять п`ять/.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 15.12.2021 року

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець