Ухвала                                                               
 
23 листопада2021року
м. Київ
 
справа № 624/948/19-ц
провадження № 61-16634св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи:
позивач - Первомайська місцева прокуратура Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківської обласної прокуратури на постанову Харківського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у складі колегії суддів:                       Хорошевського О. М., Бурлака І. В., Котелевець А. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У грудні 2020 року Первомайська місцева прокуратура Харківської області                               в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки державі.
 
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що Кегичівським відділом Первомайської місцевої прокуратури під час вивчення питання законності використання земельних ділянок на території Кегичівського району Харківської області виявлені порушення вимог законодавства у частині недотримання умов та цільового використання земель сільськогосподарського призначення державної власності.
 
Зокрема пунком 1 наказу Головного управління Держземагентства у Харківській області від 27 червня 2014 року №1413-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку площею 109,2829 га для сінокосіння і випасання худоби із земель державної власності.
 
На підставі зазначеного наказу, 22 липня 2014 рокуміж Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 укладений договір оренди землі, яким останньому надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пасовище) площею 109,2829 га для сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер: 6323183700:04:000:0226, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 422 896,90 грн.
 
Положеннями договору передбачено, що земельна ділянка повинна використовуватися орендарем виключно за цільовим призначенням, орендар зобов`язаний використовувати встановлені обмеження в обсязі, передбаченому законом або договором.
 
За результатами вивчення законності використання вказаної земельної ділянки                     у частині дотримання належних умов та цільового її використання Кегичівським відділом Первомайської місцевої прокуратури 13 червня 2017 року до ЄРДР внесено відомості та зареєстровано кримінальне провадження № 42017221400000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 254 КК України щодо безгосподарського використання земель.
 
Так, згідно з протоколом огляду місця події від 14 червня 2017 року, показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 встановлено, що у 2017 році ОСОБА_1 вказана земельна ділянка була розорана, оброблена та на ній вирощено горох, у 2016 та 2018 роках - засіяно соняшником.
 
Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства                         від 18 липня 2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використання та охороною земель представниками Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру                            у Харківській області складений акт обстеження земельної ділянки, кадастровий номер: 6323183700:04:000:0226. Вказаним актом встановлено, що земельна ділянка використовується орендарем як рілля, розорана та засіяна горохом.
 
За результатами перевірки складений протокол про адміністративне правопорушення від 18 липня 2017 року, яким притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту ґ) частини першої статті 96 ЗК України та статті 36 Закону України «Про охорону земель» та накладено штраф у сумі 170,00 грн. Відповідно до квитанції від 21 вересня 2017 року вказаний штраф сплачено. Рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не оскаржувалося.
 
04 липня 2018 року стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 53 КУпАП, пунктом г) частиною першою статті 211 ЗК України. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 04 липня 2018 року накладено штраф у розмірі 170,00 грн. Цього ж дня останньому видано припис про усунення виявлених порушень вимог земельного законодавства України, який на цей час не виконано.
 
Відповідно до квитанції від 08 липня 2018 року вказаний штраф сплачено             ОСОБА_1 . Рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не оскаржувалося.
 
02 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення передбачене статтею 53 КУпАП, пунктом г) частиною першою статті 211 ЗК України.
 
04 вересня 2017 року кримінальне провадження № 42017221400000049 за статтею 254 КК Українизакрито у зв`язку з відсутністю складу злочину, так як в розумінні статті 254 КК України не підтверджено факт настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тривалого знищення родючості землі.
 
Орендована ОСОБА_1 земельна ділянка сільськогосподарського призначення               з видом використання - пасовище для сінокосіння, випасання худоби, протягом  2016-2019 років фактично використовувалася як рілля під посів сільськогосподарських культур.
 
Своїми діями орендар самостійно змінив вид цільового використання земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення, в той час коли питання про визначення виду використання земельної ділянки належить до компетенції органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.
 
Разом з цим, згідно з положеннями чинного законодавства та правовою позицією, закріпленою у постанові Вищого господарського суду України від 12 червня 2014 року у справі № 915/1691/13, самостійна зміна орендарем виду використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення не допускається.
 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків, встановлених договором оренди землі, і порушенням вимог чинного законодавства, що регулює вказані правовідносини, договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держземагентства в Харківській області від 22 липня                  2014 року підлягає достроковому розірванню, а земельна ділянка поверненню                        у розпорядження держави.
 
Посилаючись на викладене, прокурор просив розірвати договір оренди землі                  від 22 липня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства                 в Харківській області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Кегичівському районному управлінні юстиції 24 липня 2014 року № 14657873 та повернути державі земельну ділянку площею 109,2829 га, кадастровий номер: 6323183700:04:000:0226, що знаходиться за межами населеного пункту на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області.
 
Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 11 березня 2021 року у складі судді Куст Н. М., позов прокуратури задоволено. Розірвано договір оренди землі від 22 липня 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 зареєстрований                      у Кегичівському районному управлінні юстиції від 24 липня 2014 року за № 14657873. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 109,2829 га, кадастровий номер: 6323183700:04:000:0226, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Павлівської сільської ради Кегичівського району Харківської області державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка використовувалася відповідачем як рілля, шляхом розорювання та засівання сільськогосподарськими культурами, що свідчить про порушення відповідачем умов договору, яким обумовлено використання земельної ділянки за орендарем виключно як сінокосіння та випасання худоби. Орендар без погодження з орендодавцем фактично змінив вид використання сільськогосподарських земель, тим самим порушив вимоги раціонального землекористування та одного з основних принципів державної політики у сфері охорони земель, передбаченого статтею 3 Закону України «Про охорону земель» - забезпечення охорони земель, як основного національного багатства Українського народу.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано. Провадження у справі закрито. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що на момент звернення до суду спірна земельна ділянка перебувала у державній власності та у віданні ГУ Держгеокадастру у Харківській області.
 
У процесі розгляду справи на виконання Указу Президент України від 15 жовтня              2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада                    2020 року № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області на підставі наказу від 11 грудня 2020 року № 15-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» з додатком та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 11 грудня 2020 року з додатком вказана земельна ділянка (одночасно з іншими земельним ділянками) перейшла із державної власності у комунальну власність Кегичівської об`єднаної територіальної громади в особі Кегичівської селищної ради.
 
Таким чином, на момент постановлення рішення суду, предмет спору земельна ділянка площею 109,2829 га, кадастровий номер: 6323183700:04:000:0226, передана у комунальну власність Кегичівської об`єднаної територіальної громади в особі Кегичівської селищної ради.
 
Отже, ГУ Держгеокадастру у Харківській області, на час ухвалення рішення суду вже не мало повноважень щодо здійснення функцій держави у спірних правовідносинах.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У жовтні 2021 року Харківська обласна прокуратура подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 07 вересня                  2021 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі посилається на те, що судом не враховано висновки Верховного Суду у справах № 686/20582/19 та № 456/48/19. Суд не звернув уваги на те, що державна реєстрація права власності за Кегичівською селищною радою на спірну земельну ділянку проведена 16 березня 2021 року. На момент постановлення рішення суду першої інстанції земельна ділянка, що є предметом договору, не вибула з відання ГУ Держгеокадастру у Харківській області, підстав для залучення Кегичівської селищної ради, як представника власника земельної ділянки, до участі                у справі не було, а тому спір між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1 не припинив існувати. 
 
У своїй касаційній скарзі Харківська обласна прокуратура просила розглядати справу за участі представника Офісу Генерального прокурора. 
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи                у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи                                з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право особи бути присутньою під час розгляду справи може бути реалізовано у разі розгляду такої справи                    у відкритому судовому засіданні, у всіх інших випадках присутність інших осіб при розгляді справи у порядку письмового провадження чинним ЦПК Українине передбачено.
 
Верховний Суд є судом права, а не факту, і, діючи у межах повноважень та порядку, визначених частиною першою статті 400 ЦПК України, не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку. 
 
Сторона позивача реалізувала свої процесуальні права, які відповідають принципу змагальності на стадії касаційного перегляду справи, шляхом викладення своєї позиції у касаційній скарзі. Клопотання про розгляд справи судом касаційної інстанції за участю представника Офісу Генерального прокурора не містить обґрунтувань того, які ще важливі для справи пояснення може надати такий представник лише особисто в суді, окрім тих, які викладені письмово.  
 
Верховний Суд, враховуючи викладене, виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, який не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами, оцінивши характер спору та суть правового питання, яке підлягає вирішенню у розглядуваній справі, вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, тобто за наявними у ній матеріалами.
 
Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення                    з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
 
Ураховуючи викладене та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень з огляду на обставини справи, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Харківська обласна прокуратура.
 
У листопаді 2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що ва момент виникнення спірних правовідносин до повноважень управління належало розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення. Право комунальної власності на спірну земельну ділянку у Кегичівської селищної ради Харківської області виникло з моменту державної реєстрації прав та їх обтяжень, тобто з 16 березня 2021 року. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження               у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
02 листопада 2021 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Первомайської місцевої прокуратури Харківської області                           в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки державі, за касаційною скаргою Харківської обласної прокуратури на постанову Харківського апеляційного суду                від 07 вересня 2021 року призначити до судового розгляду на 01 грудня 2021 року                                                               колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик