ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 756/7163/21                                                                                    Суддя першої інстанції: 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 грудня 2021 року                                                                                 м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                         - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,  
          за участю секретаря                     - Ворони Д.О.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Оболонського району Управління (інспекції) паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Хохлова Олександра Миколайовича та Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови,
ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову головного інспектора з паркування Відділу інспекції з паркування Оболонського району Управління (інспекції) паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Хохлова О.М. (далі - інспектор) від 21 січня 2021 року серії АС № 0000014970.   
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент транспортної інфраструктури) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не перевірив наявність складу адміністративного правопорушення. Також скаржник зазначає, що інспектор під час винесення оскаржуваної постанови керувався даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Представник ОСОБА_1 надіслав відзив на апеляційну скаргу та клопотання про закриття апеляційного провадження, які були повернуті без розгляду ухвалою суду від 09 грудня 2021 року. 
Під час судового засідання представник Департаменту транспортної інфраструктури підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній. 
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні. 
Інспектор був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності зазначеного відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників скаржника та позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що постановою поліцейського від 21 січня 2021 року серії АС № 0000014970 ОСОБА_1 як посадову особу ТОВ «ІТ-УКРАЇНА» було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп
Зміст виявленого правопорушення полягав у тому, що 21 січня 2021 року о 15 год 53 транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 , було зупинено ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушено пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною і скасування. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що станом на 21 січня 2021 року ТОВ «ІТ-УКРАЇНА» не було власником транспортного засобу TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з чим у інспектора не було підстав для притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи цього товариства. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України. 
Особливості притягнення до відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) визначені в ст. 142 КУпАП, а особливості їх розгляду - у ст. 2791 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 142 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 2791 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Зазначені норми права передбачають можливість накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), зокрема, на керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Під час встановлення таких відомостей інспектор керується даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
Згідно з постановою інспектора від 21 січня 2021 року серії АС № 0000014970 адміністративне стягнення було накладене на ОСОБА_1 саме як на керівника ТОВ «ІТ-УКРАЇНА», за яким зареєстровано транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 .
Звертаючись до суду з адміністративним позовом про скасування такої постанови, ОСОБА_1 вказував на те, що станом на 21 січня 2021 року ТОВ «ІТ-УКРАЇНА» вже не було власником такого транспортного засобу. 
На підтвердження своїх доводів позивач надав копію листа Головного сервісного центру МВС від 25 березня 2021 року № 31/401аз, в якому зазначено, що згідно з даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, станом на 21 січня 2021 року транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 не був зареєстрований за ТОВ «ІТ-УКРАЇНА». Також вказаний листом повідомлено, що власником зазначеного транспортного засобу станом на 21 січня 2021 року був ОСОБА_2 . 
Відповідно до п 4 Положення про Єдиний державний реєстр транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2020 року № 779, володільцем інформації, що обробляється в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, є Головний сервісний центр МВС.
Таким чином лист Головного сервісного центру МВС від 25 березня 2021 року № 31/401аз є належним доказом на підтвердження інформації про те, які саме дані про транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 , містилися в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 21 січня 2021 року.
Також позивач повідомив, що основним видом діяльності ТОВ «ІТ-УКРАЇНА» є торгівля автомобілями та легковими транспортними засобами та підтвердив, що транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 перебував у власності товариства, однак 14 вересня 2018 року був проданий ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. 
Вказані обставини підтверджуються копіями витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, договору купівлі-продажу від 14 вересня 2018 року, видаткової накладної від 18 вересня 2018 року № 742, акту прийому-передачі автомобіля від 18 вересня 2018 року, виписок по рахунку ТОВ «ІТ-УКРАЇНА».  
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач належними та допустимими доказам підтвердив, що транспортний засіб TOYOTA RAV4, номерний знак НОМЕР_1 , не перебував у власності ТОВ «ІТ-УКРАЇНА» та не був зареєстрований за цим товариством у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів.
У свою чергу Департамент транспортної інфраструктури в апеляційній скарзі наголошує на тому, що державний номерний знак НОМЕР_1 продовжує обліковуватися за позивачем. Також скаржник зазначає, що транспортний засіб TOYOTA RAV4 дійсно був зареєстрований за ОСОБА_3 , проте з державним номерним знаком НОМЕР_2 . 
Надаючи оцінку зазначеним доводам скаржника, колегія суддів враховує, що згідно з п. 7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2020 року № 779, до Єдиного державного реєстру транспортних засобів уносяться, серед інших, такі відомості про транспортний засіб: марка; модель; категорія; тип кузова; колір; номерний знак; кількість дверей.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що інспектор, визначаючи відповідальну особу для цілей притягнення до адміністративної відповідальності, зобов`язаний враховувати всі відомості про транспортний засіб, внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а не лише відомості про державний номерний знак. 
Крім того скаржник не надав доказів на підтвердження того, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про ТОВ «ІТ-УКРАЇНА» як власника транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не зазначив інших відомостей про транспортний засіб (наприклад, про марку та модель), якому присвоєно такий номерний знак.
Додатково колегія суддів враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції між сторонами виник спір щодо моделі транспортного засобу, зображеного на копіях фотокарток, приєднаних до відзиву на позовну заяву. Позивач наполягав на тому, що на матеріалах фіксації порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів в автоматичному режимі зображено транспортний засіб TOYOTA LAND CRUISER 200. У свою чергу відповідачі не довели, що зупинку з порушенням пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху було здійснено саме транспортним засобом TOYOTA RAV4.
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що інспектором не було належним чином перевірено відомості про транспортний засіб, описаний у постанові від 21 січня 2021 року серії АС № 000 0014970, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів та не встановлено відповідальну особу в розумінні ч. 1 ст. 142 КУпАП, яку може бути притягнуто до адміністративної відповідальність за порушення правил зупинки.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас інспектор та Департамент транспортної інфраструктури не довели правомірності свого рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення від 21 січня 2021 року серії АС № 0000014970.   
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що суду першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .  
Доводи апеляційної скарги Департаменту транспортної інфраструктури не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 07 липня 2021 року та не можуть бути підставою для його скасування. 
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року - без змін.
Згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст. 77, 242, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

          Головуючий суддя                                                                         А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк 

          Л.Т. Черпіцька