КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/4509/2021        
Справа 734/1460/21                                                   Головуючий в суді І інстанції Скуба А.В.
                                                                                    Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
22 листопада 2021 року                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2021 року, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 10 травня 2021 року о 13 год. 12 хв. керував автомобілем Сітроен, д.н.з. НОМЕР_1(pl) по автодорозі М-01 Київ-Чернігів-Нові Ярмоловичі 98 км., у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків.
 
На дану постанову ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу 27 вересня 2021 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що в порушення п. 4 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОН України 09 листопада 2015 року № 1452/735 явно порушена і інструкція заводу-виробника алкотестера, що вбачається з чека-роздруківки тестера, і згідно судової практики в аналогічних випадках провадження у справах закривається через таке порушення. 
Згідно з офіційною інструкцією приладу Drager Alcotest перерва між калібруваннями чи градуюваннями (а не державною повіркою) не повинна перевищувати 6 місяців. Дата повірки відбивається в спеціальному свідоцтві, а дата і час калібрування на кожному чеку-роздруківці алкотестера. Згідно роздруківці, наявної в матеріалах справи, останнє калібрування приладу проводилося 27 серпня 2020 року, а дата огляду 10 травня 2021 року. Тобто, ніщо не може спростувати, що на момент його зупинки інспекторами поліції свідчення приладу не спотворювалися.
Наводив зміст постанови Ірпінського міського суду Київської області від 21 січня 2020 року в справі № 367/10220/19, яка набрала законної сили, якою закрито провадження в справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказував, що належна відеофіксація обставин події всупереч ст. 266 КУпАП відсутня, оскільки об`єктив камери перекрито спиною поліцейського. Наполягав, що некалібрований прилад Drager Alcotest показував одне і те ж, і просив підтвердити це показаннями свідків.
Наводив зміст постанови Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, в якій Верховний Суд вказав, що підтвердження порушення ПДР показаннями свідків, які були надані відповідачу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Наполягав, що підстав для його огляду не було взагалі, що чітко вбачається на відео з бодікамери поліцейського, такі підстави не вказані і в протоколі про адміністративне правопорушення.
Наводив зміст постанови Київського апеляційного суду від 12 травня 2020 року № 752/25146/19, згідно якої з відеофіксації у водія будь-які ознаки алкогольного сп`яніння не вбачаються, що фактично знеславлює належність та допустимість її як доказу в адміністративній справі.
Зазначав, що в протоколі про адміністративне правопорушення йому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак до матеріалів справи не додано виписку з бази даних правопорушень про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Вказував, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, і наводив зміст судових рішень у справах 760/12579/15-ц від 02 грудня 2016 року, № 214/2892/19, згідно яких беззаперечним доказом невинуватості особи є відсутність в матеріалах справи доказів щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом, як того вимагає ч. 1 ст. 266 КУпАП.
Наголошував, що законодавчо суд не має права збирати докази вини, перебираючи на себе функції обвинувачення, що підтверджено не тільки міжнародним правом, але й національною судовою практикою. Самостійне відшукування доказів винуватості особи судом є незаконним, оскільки становитиме порушення принципу змагальності, права на захист та принципу рівності сторін процесу, про що наголошено у судових рішеннях ЄСПЛ.
Посилався на ст. 62, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішення ЄСПЛ щодо принципу презумпції невинуватості.
На підставі вищевикладеного просив скасувати оскаржувану постанову як винесену з порушенням закону - ігноруванням доводів захисту та ігноруванням клопотань захисту, з прийняттям нової постанови, викликати в судове засідання осіб, зазначених як свідків, і допитати їх окремо, закрити справу стосовно нього за відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
До апеляційної скарги додано копію керівництва з експлуатації приладу Drager Alcotest видавництва компанії Drager Safety AG&Co.KGaA, роздруківку постанови у справі № 761/43271/19 від 28 листопада 2019 року, копію заяви ОСОБА_1 до суду першої інстанції про закриття провадження в справі.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Згідно п. 2.9 ПДР водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
В судовому засіданні, призначеному на 08 листопада 2021 року, було задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в зв`язку з чим оголошено перерву до 22 листопада 2021 року.
 
В судове засідання 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 не з?явився, доказів поважних причин неявки не надав, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений особисто під розписку. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Відтак суд апеляційної інстанції вважає неявку ОСОБА_1 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, та вважає можливим розглядати справу за його відсутності.
 
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , викликані в судове засідання, не з?явились, направили заяви, в яких повідомили про неможливість прибуття в зв`язку з відсутністю документів про вакцинацію Сovid 19, підтвердили, що були присутніми як свідки при вчиненні адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 і він був в стані сп?яніння, що підтвердив пристрій Драгер.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 029818 від 10 травня 2021 року в частині події адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
 
чеком Alcotest Drager 6820, прилад № ARHF-0018, згідно якого результати тесту є позитивними, 0,48 проміле, з підписами інспектора поліції і особи, що тестують;
 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, за допомогою Драгер № ARHF-0018, результати огляду на стан сп`яніння - 0,48 проміле, зазначені дані свідків огляду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в графі «з результатами згоден» ОСОБА_1 підтвердив свою згоду особистим підписом;
 
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 травня 2021 року, згідно якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя; огляд проводився за допомогою спеціального технічного засобу Драгер № ARHF-0018, результати огляду - 0,48 проміле, позитивна реакція, особа на огляд у заклад охорони здоров`я не доставлялася;
 
поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10 травня 2021 року про те, що вони 10 травня 2021 року близько 12 год. 20 хв. за адресою М-01 Київ-Чернігів-Нові Ярмоловичі, 98 км. були зупинені працівниками патрульної поліції в якості свідка, де ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер або проїхати в медичний заклад, а саме до лікаря-нарколога для проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння. В їх присутності ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер, проба позитивна 0,48 проміле. На що на даного водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП в їх присутності;
 
розпискою ОСОБА_5 що він зобов`язується доставити автомобіль Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 до місця стоянки, а громадянина ОСОБА_1 не допускати до керування ним;
 
відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського;
 
рапортом поліцейського від 10 травня 2021 року, згідно якого під час несення служби на СП «Кіпті» в складі екіпажу «Вікінг-201», згідно п. 10 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» ним було зупинено автомобіль Citroen L5 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Даному водію ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місця за допомогою газоаналізатора Драгер у визначеному законом порядку або проїхати в медичний заклад до лікаря-нарколога, на що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місця за допомогою газоаналізатора Драгер, проба позитивна 0,48 проміле., на що на даного водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП ДПР18 № 029818. Водія від права даним автомобілем відсторонено, транспортний засіб передано іншому водію ОСОБА_5 під розписку.
 
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.
 
Згідно розділу ІІ зазначеної Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
 
Дотримання поліцейським зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.
 
Оцінюючи доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що поліцейськими при огляді порушено п. 4 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, відповідно до якої огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, і що на момент використання приладу Драгер Алкотест перерва між калібруваннями становила більше шести місяців, що є порушенням інструкції з експлуатації, апеляційний суд враховує наступне.
 
Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Частиною 1 статті 17 цього Закону визначено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.
 
Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори: «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6820», «Alcotest 6810», «Alcotest 7410 Plus com», «Алконт 01».
 
Всі види газоаналізаторів DragerAlcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу Драгер «Алкотест 6820» поліцейським під час виконання своїх службових обов`язків.
 
Відповідно до сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, зокрема Драгер «Алкотест 6820» міжповірочний інтервал приладу становить один рік.
 
Як вбачається з роздрукованого результату приладу Драгер «Алкотест 6820», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, останнє калібрування даного приладу проводилось 27 серпня 2020 року, а  ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 10 травня 2021 року, тобто до закінчення терміну повторної повірки та калібрування приладу Драгер «Алкотест 6820». Отже, в даному випадку відсутні підстави вважати, що результати тесту зазначеного приладу є сумнівними.
 
Скаржником надано окремі роздруковані сторінки керівництва з експлуатації, що містять інформацію про технічні характеристики приладу Drager Alcotest № 6820, у яких вказано, що калібрування має відбуватись кожні 6 місяців.
 
Разом з тим для забезпечення можливості перевірити таку інформацію джерела походження не зазначено, у зв`язку з чим підстави вважати цей доказ належним та допустимим у суду відсутні.
 
Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 6820 проводився за згодою ОСОБА_1 , який мав можливість пройти огляд у медичному закладі МОЗ України, однак своїм правом не скористався. Газоаналізатор Drager Alcotest 6820, який був застосований працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, дозволений МОЗ України, має свідоцтво про державну реєстрацію, а відтак, є спеціальним технічним засобом, який був правомірно застосований працівниками поліції.
 
Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги, що відеозйомка не велася належним чином, оскільки на відеозаписі об`єктив перекритий спиною поліцейського, на підтвердження чого ОСОБА_1 додано одиничний фрагмент відеозапису від 21 травня 2010 року о 13:23:37, в якому на кадрі наявний крупний план нашивки з написом «Поліція» (а. с. 73), виходячи із наступного.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
Згідно п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно п. 4, 5 розділу ІІ Інструкції № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Апеляційний суд виходить із того, що наявність візуальних перешкод на одному з чотирьох відеозаписів не позбавляє можливості встановити обставини огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також присутність при цьому свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , оскільки на диску наявний відеозапис з іншого ракурсу та з іншого пристрою, яким одночасно велася зйомка цих же подій, відтак, фіксування правопорушення за допомогою відеозапису здійснене поліцейськими належним чином.
 
Таким чином, наявний в матеріалах справи відеозапис є належним, допустимим і достовірним доказом, оскільки здобутий з додержанням процесуальної процедури, не суперечить фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджується з іншими доказами.
 
Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , дане клопотання було задоволено судом, і для допиту свідків в судовому засіданні оголошувалася перерва. Із досліджених апеляційним судом письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер, проба позитивна 0,48 проміле. На що на даного водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП в їх присутності, про що вони засвідчили своїм підписом.
 
Такі пояснення свідків не містять неточностей чи суперечностей та повністю узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
 
Крім того, норми КУпАП не передбачають обов`язок допиту свідків безпосередньо в судовому засіданні судом першої чи апеляційної інстанції, а тому письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є належним і допустимими доказами по справі, містять їх анкетні дані та підписані останніми 10 травня 2021 року. 
Присутність свідків під час проходження огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння підтверджується відеозаписом.
 
Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, виходячи із наступного.
 
Відповідно до ч. 2, 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
 
Як вбачається з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 травня 2021 року (а. с. 9), а також рапорту поліцейського від 10 травня 2021 року (а. с. 14), у водія ОСОБА_1 , зупиненого поліцейським на підставі п. 10 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», виявлено три ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені ч. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя.
 
Отже, оскільки у поліцейського були підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ним на виконання вимог Інструкції № 1452/735 було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився.
 
            Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що до матеріалів справи не додано виписку з бази даних правопорушень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
 
            Відповідно до п. 4 розділу VІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.
 
            Таким чином, виготовлення виписок з бази даних правопорушень вимогами чинної Інструкції не передбачено, при цьому в матеріалах справи на а. с. 4 міститься довідка, складена інспектором поліції 11 травня 2021 року про те, що ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП раніше не притягувався.
 
            Отже, матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 оформлені з дотриманням вимог п. 4 розділу VІІ Інструкції № 1395.
 
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що, на його думку, є беззаперечним доказом його невинуватості, спростовуються матеріалами справи, а саме розпискою водія ОСОБА_5 від 10 травня 2021 року, який зобов`язався доставити автомобіль Citroen L5 д.н.з. НОМЕР_1 до місця стоянки та не допускати до керування ОСОБА_1 (а. с. 13); крім того, відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 029818 (а. с. 5).
 
Апеляційним судом не приймаються посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на судові рішення в інших справах, оскільки норми чинного КУпАП не передбачають обов`язку суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення враховувати правові висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах, прийнятих судами будь-якої інстанції за результатами розгляду інших справ.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він не мав ознак сп`яніння, а результати огляду на стан сп`яніння є неправильними, апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, на що обґрунтовано вказано в постанові суду першої інстанції, однак ОСОБА_1 на свій розсуд таким правом не скористався і натомість висловив згоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, засвідчивши таку згоду власним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 029818 (а. с. 5), в чеку-роздруківці газоаналізатора Драгер Алкотест (а. с. 6 - 7), в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 8).
Апеляційним судом також враховується, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 029818 в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 визнавалось, що вміст алкоголю в крові залишився після вчорашнього відмічання 9 травня.
 
Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають, відтак апеляційним судом відхиляються посилання в апеляційній скарзі на ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішення ЄСПЛ щодо принципу презумпції невинуватості.
 
Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
При цьому суд, дотримавшись вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.
Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Враховуючи вищевикладене, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а судове рішення винесене з порушенням норми матеріального та процесуального права.
 
Постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 а ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 Суддя                                                                                                 Кашперська Т.Ц.