П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 648/699/21	

Головуючий в 1 інстанції: Кузьміна О.І.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Херсон, 09 вересня 2021 року

          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Булгакова Олена Анатоліївна до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, командира поліцейського взводу №1 роти 31 БУПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Синьова Івана Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білозерського районного суду Херсонської області з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, командира поліцейського взводу №1 роти 31 БУПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Синьова Івана Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 17.03.2021р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, командира поліцейського взводу №1 роти 31 БУПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Синьова Івана Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - передано за підсудністю на розгляд Херсонського міського суду херсонської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є протиправною, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів вчинення саме ним адміністративного правопорушення. Також, відсутні будь-які належні докази того, що рух транспортного засобу зафіксовано у належний спосіб та належним технічним засобом (сертифікованим та повіреним), в тому числі, що налаштування технічного засобу фіксації адміністративного правопорушення здійснено із врахуванням дощової погоди, або без такого налаштування; доказів того, що робота цього технічного засобу фіксації адміністративного правопорушення відбувалася саме в автоматичному режимі, тобто без втручання працівників патрульної поліції як у процес його налаштування, так і в сам процес фіксації адміністративного правопорушення. До того ж, відповідачем не доведено, що начебто зафіксоване перевищення швидкості транспортного засобу відбувалося у межах населеного пункту та рух транспортного засобу відбувався населеним пунктом; доказів того, що на в`їзді у населений пункт при наявній фактичній організації дорожнього руху на даній ділянці проїзної частини автошляху Е 58, при якій рух транспортних засобів відбувався у двох напрямках з розділювальною смугою (по дві смуги у кожному з напрямків), є наявний дублюючий дорожній знак 5.45 - табличка «Чорнобаївка», та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому лише частково були повідомлені його права, а саму постанову винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати постанову серія ДП18 №268268 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та провадження у справі – закрити.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області, позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого дії адвокат Булгакова О.А. було задоволено.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №268268 від 01.03.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ст.122 ч. 1 КУпАП.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення,передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції Національної поліції України (03048 м. Київ вул. Федора Ернста, 3, ЄДРПОУ 40108646) на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Департаментом патрульної поліції подано до суду апеляційну скаргу, у якій апелянт зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції зроблено хибні висновки про наявність підстав для задоволення позову, оскільки 01.03.2021р. о 16:08 год. під час несення служби у Херсонська область, Білозерський район, с. Чернобаївка, вул. Херсонська,32, поліцейським за допомогою лазерного вимірювача швидкості було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу MG 6 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 29 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. Факт вчинення правопорушення зафіксовано на відеодоказі та фото файлі. До постанови в якості доказу було долучено відео, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкості руху для населеного пункту.
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
В силу ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,01.03.2021 року командиром поліцейського взводу №1 роти №1 БУПП в Херсонській області ДПП лейтенанта поліції Синьовим І.М. було винесено постанову серії ДП18 №268268 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., за те, що 01.03.2021 року о 16:08 год. позивач керуючи транспортним засобом марки «MG» модель-6, державний номер НОМЕР_1 , в Херсонська область, Білозерський район, с. Чернобаївка, вул. Херсонська, буд.32, водій керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 79км/год. в населеному пункті. Перевищив встановлені обмеження швидкістю на 29км/год. Вимірювалась швидкість приладом TruCam 000758, фіксація 0071917, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартки та відеозапис із лазерного приладу TruCam 000758, відеозаписом з нагрудної камери.
З вказаних матеріалів фото та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб марки MG» модель-6 державний номер державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 79 км/год., швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 №ТС000758.
При цьому, матеріали відео та фото фіксації не містять зображень водія під час руху транспортного засобу зі швидкістю 79 км./год.
Особа позивача, як водія транспортного засобу встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та пред`явлення ним документів.
Також судом першої інстанції було встановлено, що надані відповідачем докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення п. 12.4 Правил дорожнього руху містяться відомості стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачем LTI 20/20 №ТС000758 о 16:03 год. 01.03.2021 року швидкості руху транспортного засобу марки «MG», марка 6, державний номер НОМЕР_1 були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 «Населений пункт»; 5.46 «Кінець населеного пункта»; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».
Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ст. 251 КУпАП, виходив з того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та притягнення позивача до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури. 
Отже, суд першої інстанції вважав, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення.
Суд першої інстанції звернув увагу на надані відповідачем письмові докази щодо підтвердження правомірності використання лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС000373, але вважав, що такі не є доказом скоєння адміністративного правопорушення позивачем.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає його обґрунтованим та вірним, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, судова колегія зазначає, що Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»)
Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 12.4 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
Отже, згідно Правил дорожнього руху знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.
Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Частина перша статті 122 КУпАП встановлює, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Відповідно до частин 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Колегія суддів в даному конкретному випадку вбачає з матеріалів справи відсутність належних та допустимих доказів у підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
В силу вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4ПДРУкраїни більш ніж на 29 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam ТС000758.
З огляду на наявні в матеріалах справи письмові докази, зокрема свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки Серії А № 006694 № UA-MI/1-2903-2012 виданий 29 серпня 2012 року, експертні висновки щодо лазерного вимірювача швидкості LTI 20-20 TruCAM, листи Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, тощо, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані документи не є доказом скоєння адміністративного правопорушення позивачем, а свідчать лише про правомірність використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС000373.
Постанова в свою чергу також не є доказом у підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, адже ця постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень, допущених водієм. І саме в цьому акті мають бути відображені докази, якими підтверджується факт вчинення правопорушення.
Як видно з матеріалів справи, позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності спірною постановою.
Суд звертає увагу на те, що працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, однак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, до суду належних доказів правопорушення надано не було.
Необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.
Згідно із пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідач не надав суду жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не довів належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Як вірно зауважив суд першої інстанції, матеріали справи містять суперечності, а саме: в постанові серії ДП18 № 268268 від 01.03.2021 року зазначено, що правопорушення вчинено 01.03.2021 року о 16:03, а з відеозапису та фото з TruCAM вбачається, що правопорушення було вчинено о 16:08.
До того ж, з фото з пристрою TruCAM, та на диску, який міститься в матеріалах справи, відсутні будь-які докази, що цей автомобіль рухався саме по вул. Херсонська в с. Чорнобаївка, як зазначено в оскаржуваній постанові. Ані в доказах, наданих відповідачем, які містяться в матеріалах справи, ані на відеозаписі від 01.03.2021 року такі відомості не відображені.
Особа позивача, як водія транспортного засобу встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та пред`явлення ним документів.
Окремо слід наголосити на тому, що надані відповідачем докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення п. 12.4Правил дорожнього руху - не містять відомостей стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачем LTI 20/20 №ТС000758 о 16:08 год. 01.03.2021 року швидкості руху транспортного засобу марки «МG» марка 6 державний номер НОМЕР_1 були розміщені та діяли обмеження 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».
Доказів розміщення вказаних дорожніх знаків та зони їх дії не надано та не зазначено, як під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності так і в ході розгляду справи в суді.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70Правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію`поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
З урахуванням зазначеної правової норми, суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.
Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. Утримання такого приладу поліцейським у руці, з урахуванням вірогідної похибки, ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.
Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.
Судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.
Колегія суддів ще раз наголошує, що відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
При цьому, слід наголосити, що особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи встановлені спірні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання про обґрунтованість у даному випадку висновку суду попередньої інстанції стосовно не доведення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ч. 1ст. 122 КУпАП, позаяк факт порушення позивачем вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та достатніми доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як вірно з даного приводу зазначив суд першої інстанції, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За наведених обставин, доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.
У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 вересня 2021 року у справі № 648/699/21 – залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.