Ухвала 
 
18 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 201/335/19
 
провадження № 61-14604ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період часу з 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Визнано об`єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
-          земельну ділянку з кадастровим номером 1221484000:01:072:0042, площею 0,0407 га, цільове призначення: для колективного садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 992540012214);
-          садовий будинок, загальною площею 63,1 кв. м (садовий будинок А, загальною площею 63,10 кв. м, вбиральня Б, сарай В, сарай Г, сарай Д, альтанка Е, навіс Ж, навіс З, колонка К, зливна яма З.я, огорожа № 1-4, замощення І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 992524212214);
-          квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 423117112101); 
-          квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 23205398).
У порядку поділу спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
-          визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 1221484000:01:072:0042, площею 0,0407 га, цільове призначення для колективного садівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 992540012214);
-          визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину садового будинку загальною площею 63,1 кв. м (садовий будинок А, загальною площею                    63,10 кв. м, вбиральня Б, сарай В, сарай Г, сарай Д, альтанка Е, навіс Ж,                  навіс З, колонка К, зливна яма З.я, огорожа № 1-4, замощення І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 992524212214);
-          визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири                      АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 423117112101);
-          визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири                     АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна 23205398).
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У серпні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                      від 17 вересня 2021 року у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направила матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня                          2021 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська                               від 14 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                      від 18 серпня 2021 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень  ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 537/78/19 (провадження № 61-17347св19), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також  ОСОБА_1 зазначає про порушення судами норм процесуального права, оскільки районним судом справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України); вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) та необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи(пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України), що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Ураховуючи наведене, касаційне провадження у цій справі слід відкрити.
 
Крім того, заявником разом з касаційною скаргою подано до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання та дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року до закінчення касаційного провадження.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
В окремо поданій заяві (клопотанні) ОСОБА_1 порушує питання про зупинення виконання та дії рішення Жовтневого районного суду                                      м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року, зазначаючи, що у випадку відчуження позивачем належної йому долі нерухомого майна, здійснення повороту виконання судових рішень, у разі задоволення касаційної скарги, буде неможливо.
 
Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10                    «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Отже, клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
 
Клопотання ОСОБА_1 зазначеним вимогам не відповідає та не містить достатніх підстав для зупинення виконання та дії оскаржуваних судових рішень, оскільки заявником не доведено, що у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судових рішень буде утруднено.
 
Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання (дії) судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання                       ОСОБА_1 про зупинення виконання та дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року слід відмовити.
 
Крім того, 07 жовтня 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшли доповнення ОСОБА_1 до заяви (клопотання) про зупинення виконання та дії рішення Жовтневого районного суду                            м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року до закінчення касаційного провадження.
 
У доповненнях до заяви (клопотання) про зупинення виконання та дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року              ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Жовтневого районного суду                                      м. Дніпропетровська від 29 вересня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та скасовано заходи забезпечення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду                                      м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року. Вказує, що   ОСОБА_4 може звернутися до державного реєстратора з метою виконання оскаржуваних судових рішень, а у випадку задоволення касаційної скарги здійснення повороту виконання судових рішень буде утруднено. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просить заборонити органам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке є предметом спору у вказаній справі та, у випадку, внесення будь-яких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі оскаржуваних судових рішень щодо нерухомого майна, яке є предметом спору, зобов`язати органи державної реєстрації скасувати вказані зміни.
 
Аналіз доповнень ОСОБА_1 до заяви (клопотання) про зупинення виконання та дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду                  від 18 серпня 2021 року свідчить про те, що заявником фактично подано до Верховного Суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке є предметом спору у вказаній справі та, у випадку, внесення                будь-яких змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі оскаржуваних судових рішень щодо нерухомого майна, яке є предметом спору, зобов`язання органи державної реєстрації скасувати вказані зміни.
 
Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
За правилами статті 400 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вирішення питання про забезпечення позову правилами вищезазначеної глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.
 
Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій, Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи.
 
При цьому до повноважень Верховного Суду належить вирішення питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України), яке вже було розглянуто судом касаційної інстанції.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня                     2021 року.
 
Витребувати із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/335/19.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 18 листопада 2021 року.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання та дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2020 року, постанови Дніпровського апеляційного суду                  від 18 серпня 2021 року та заборони органам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке є предметом спору у вказаній справі відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк