ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 листопада 2021 року           справа №360/2417/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року (повне судове рішення складено 15 липня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2417/21 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі – Управління0 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач працює державним службовцем в Біловодському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Луганської області на посаді головного спеціаліста командування.
08 квітня 2016 року позивачу було надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі – Закон № 3551-ХІІ) у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» (далі – Порядок № 413).
17.06.2020 позивачем було укладено контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві Збройних Сил України, військове звання - солдат, ВОС - 901074. Відповідно до контракту під час оголошення рішення про мобілізацію або навчальні збори, позивача призивають виключно на посаду кухаря господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2020 отримала тимчасове посвідчення військовозобов`язаного за № 4695.
11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), яким було внесено зміни до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі –Закон № 1058-ІV), зокрема, доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
В цьому розділі пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, після досягнення чоловіками 55 років, жінками 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, у жінок 20 років.
Маючи необхідний вік (07.02.2021 виповнилося 56 років) та страховий стаж (станом на 09.04.2021 - 38 років 02 місяці 28 днів згідно рішення Управління) позивач 28 січня 2021 року подала на веб-портал Пенсійного фонду України анкету-заяву та пакет документів для призначення пенсії відповідно до п.4 частини першої статті 115 Закону № 1058, але протягом більше ніж два місяці відповіді на заяву не було. Позивач неодноразово за цей період зверталася до посадових осіб Управління з питанням про призначення пенсії, але відповідь була одна - чекайте Ваші документи опрацьовуються. При цьому ні роз`яснень ні рекомендацій щодо автоматичного призначення пенсії через веб-портал ПФУ у вільному доступі немає, а посадові особи Біловодського об`єднаного управління ПФУ про це не попередили позивача.
09.04.2021 позивач звернулася до Управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 частини 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV про призначення дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій та надала повний пакет документів, які в усному порядку затребували працівники відділу. Проте 26.04.2021 позивач отримала від повідомлення від 26.04.2021 за № 1239-31-8/3290 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку з тим що право на пенсію держслужбовцям Збройних Сил України цим Законом не передбачено.
Отже, на підставі викладеного позивач просила суд визнати протиправним рішення Управління про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком, починаючи з 28.01.2021 та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком, як учаснику бойових дій (військовозобов`язаного, резервіста) та нарахувати суми пенсії починаючи з 28.01.2021.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.01.2021 у спосіб визначений законом.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – ГУ ПФУ в Луганській області) призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком як учаснику бойових дій згідно п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058-ІV та нарахувати суми пенсії з дати звернення - 28.01.2021.
У решті позовних вимог – відмовлено.
Також слід вказати, що ухвалою місцевого суду від 05 липня 2021 року  замінено відповідача – Управління його правонаступником – ГУ ПФУ в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9).
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що за результатами розгляду заяви позивача та наданих їм документів відповідачем було відмовлено у призначені пенсії позивачу (рішення від 26.04.2021 № 1239-31-8/3290), загальний стаж роботи якого складає 38 р. 02 м. 28 д.
Аналіз пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV дає підстави для висновку, що правом на дострокове призначення пенсії за визначених умов, наділені не всі особи зі статусом учасника бойових дій, а тільки ті особи, які відносяться до числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону № 3551-ХІІ, та особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
Таким чином, статус учасника бойових дій до 25.07.2018 надавався не тільки військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним), але й іншим особам, які не проходили військову службу, однак захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (працівникам Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань).
Як вбачається з наданих документів до заяви від 09.04.2021, позивач визнаний учасником бойових відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ з дотриманням Порядку № 413 як працівник Збройних Сил України, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, а не як військовослужбовець (резервіст, військовозобов`язаний), тому не має право на призначення пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV.
Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ст. 58 Закону № 1058-ІV Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення, перерахунку та виплати пенсії.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 звернулася через веб-портал Пенсійного фонду України з анкетою-заявою від 28 січня 2021 року про призначення пенсії, додавши до неї документи, а саме: паспорт; довідку про присвоєння ідентифікаційного коду; свідоцтво про укладення шлюбу; трудову книжку; посвідчення учасника бойових дій; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 ; довідки від 28.01.2021 №280-281; контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України; архівну довідку від 20.08.2019 №02-15/519; довідку від 23.08.2019 №19; довідку про відкритий рахунок в банку (а.с.10-11, 12, 117-118, 110-111).
Згідно листа Пенсійного фонду України від 30.06.2021 №2800-030201-7/31163, анкету-заяву та додані документи опрацьовано, визначено дату виходу на пенсію відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV - 08.02.2025. В особистому кабінеті на веб-порталі в пункті «Мої звернення» відображено результат обробки звернення - виконано (а.с.110-111).
09 квітня 2021 року позивач звернулася до Управління з заявою про призначення пенсії (підп.4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV), додавши до неї документи, які зазначені в розписці - повідомленні (а.с.43-44).
За інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, страховий стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за віком складає 38 роки 2 місяці 28 днів (а.с.73).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 16.04.2021 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV, оскільки не відноситься до осіб військовослужбовців (а.с.74).
Рішенням Управління від 26.04.2021 № 1239-31-8/3290 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-ІV. В обґрунтування рішення зазначено, що при розгляді поданих документів встановлено, що відповідно до записів 10-22 трудової книжки НОМЕР_3 на час проведення АТО обіймала посади, які відносяться до посад державної служби зі встановлення відповідного рангу державної служби. Тобто, в період проведення АТО та ООС позивач проходила державну службу. На теперішній час продовжує працювати на вищезазначеній посаді, яка відноситься до посад державної служби (а.с.75-76).
08 квітня 2016 року Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 (а.с.13).
З трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 01.08.1983 заповнення вбачається, що службовець (працівник) ОСОБА_1 працює в Біловодському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Луганської області з 17.05.1993 по теперішній час та вже присвоєно восьмий ранг державного службовця (а.с.19-22).
Довідки від 28.01.2021 № № 280, 281, видані Біловодським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Луганської області, місять інформацію, що працівник Збройних Сил України ОСОБА_1 , головний спеціаліст відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Біловодського районного військового комісаріату Луганської області, з 07.04.2014 та з 10.05.2018 залучався до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 26.12.2015 № 341 та по теперішній час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, підстава наказ начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 18.06.2018 №13/дск; наказ Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 12.07.2018 №65/дск (а.с.15,18).
17.06.2020 позивачем було укладено контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві Збройних Сил України, ВОС - 901074 (а.с.24-25). Відповідно до контракту під час оголошення рішення про мобілізацію або навчальні збори, призивають виключно на посаду діловода управління військової частини НОМЕР_1 .
10 серпня 2020 року ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № 4695, військове звання - солдат (а.с.23).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян врегульоване статтею 115 Закону № 1058-IV.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII (в редакції, яка діяла до 25 липня 2018 року) учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) ТА ПРАЦІВНИКИ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Згідно із пунктом 20 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються, зокрема особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що правом на дострокове призначення пенсії за віком за визначених умов наділені не всі особи зі статусом учасника бойових дій, а тільки ті особи, які є військовослужбовцями, резервістами чи військовозобов`язаними, або особами, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені Законом № 2232-ХІІ. Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії в т.ч.: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції висновувався, що пунктом 4 Порядку № 413 визначено, що документом про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення з метою виконання завдань із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі є витяги з наказів, директив, розпоряджень АТЦ, а також інші офіційні документи, видані органами державної влади, що містять достатньо доказів про безпосередню участь особи у виконанні завдань АТО у районах її проведення.
Суд вказав, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем були надані всі необхідні документи, а саме: паспорт; довідку про присвоєння ідентифікаційного коду; свідоцтво про укладення шлюбу; трудову книжку; посвідчення учасника бойових дій; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № 4695; довідки від 28.01.2021 № 280-281; контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України; архівну довідку від 20.08.2019 № 02-15/519; довідку від 23.08.2019 № 19; довідку про відкритий рахунок в банку.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що позивач надав документи на підтвердження наявності підстав отримання пенсії згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, як військовослужбовець - учасник бойових дій.
Вказана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, зазначеним у постанові від 29.09.2020 у справі № 263/14242/17, в постанові від 6 листопада 2018 року у справі № 591/3086/16-а, від 29 серпня 2018 року у справі № 295/1129/17.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Так, Законом України від 22.05.2018 № 2443-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо соціального захисту постраждалих учасників Революції Гідності та деяких інших осіб», який набрав чинності 25.07.2018, у Законі № 3551-XII в абзаці першому пункту 19 статті 6 слова «та працівники» і «працівники» виключено.
Таким чином, статус учасника бойових дій до 25 липня 2018 року надавався не тільки військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним), але й іншим особам, які не проходили військову службу. 
До зазначеної категорії осіб і належить позивачка. Так, відповідно до довідки від 28.01.2021 № № 280, 281, видані Біловодським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Луганської області, яка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, ці довідки видані ОСОБА_1 як працівнику ЗСУ.
Відповідно до архівного витягу з наказу Генерального штабу збройних сил України від 18.06.2018 № 13дск (а.с.16), ОСОБА_1 була залучена до складу сил і засобів об`єднаних сил, як працівника ЗСУ.
Також відповідно до витягу з наказу Міністерства оборони України Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 12.07.2018 № 65/дск ОСОБА_1 залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил, як працівника ЗСУ.
Посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 видано 08.04.2016 (а.с.13), тобто, коли законодавство дозволяло надавати такий статус працівникам Збройних Сил України.
Слід зазначити, що висновки Верховного Суду в перелічених вище справах не є в повній мірі релевантними до спірних правовідносин.
Так, відповідно до фактичних обставин у справі № 591/3086/16-а, рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії було мотивовано тим, що особи, які були призвані під час мобілізації на військову службу на особливий період не відносяться до категорії осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію.
У справі № 295/1129/17 позивач проходив військову службу в Збройних Силах України по мобілізації.
ОСОБА_1 не проходила військову службу, з 1993 року по теперішній час є працівником Біловодського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Луганської області, у 1996 році прийнята присяга державного службовця.
У справі № 263/14242/17 Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про те, що особи, які отримали статус учасника бойових дій як працівники ЗСУ, не мають права на дострокове призначення пенсії.
При цьому колегія суддів зауважує, що в останній із зазначених справ позивачка не була ані резервістом, ані військовозобов`язаною.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаною, з військовим званням рядова, перебуває на військовому обліку в Біловодському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Луганської області (до 01.11.2020 Біловодський районний військовий комісаріат), взято на військовий облік 10.08.2020 (а.с.23, 23зв.).
Контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України з ОСОБА_1 укладено 17.06.2020 (а.с.24-25).
Проте, аналіз положень п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058-IV вказує на те, що право на дострокове призначення пенсії за цією нормою мають лише особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
ОСОБА_1 статус учасника бойових дій надано як працівнику Збройних Сил України, тому права на призначення пенсії за цією правовою нормою вона не має.
Отримання в подальшому статусу військовозобов`язаної не дає їй права претендувати на дострокове призначення пенсії: визначальним для такого права є отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону № 3551-ХІІ особою з числа резервістів і військовозобов`язаних.
Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 360/2417/21 – скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Повне судове рішення – 30 листопада 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін
                                                                                                                                                                                                                                        Т. Г. Гаврищук