Дата документу 27.10.2021 Справа № 335/9621/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/3312/21                               Головуючий у 1-й інстанції: Алексєєнко А.Б.
Є.У.№ 335/9621/20                                         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року                                                        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
Головуючого, судді-доповідача   Подліянової Г.С.,
суддів:                 Кочеткової І, В.,
                        Кримської О.М.,
за участю секретаря Бєлової А.В.,
        
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2021 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізлайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заїри Арсенівни, Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк (Бургазли) Ірини Іванівни, Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного підприємства «НОВИЙ ВИМІР-2012» про визнання права власності на Ѕ частину нежитлового приміщення, звільнення майна з-під арешту,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізлайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заїри Арсенівни, Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк (Бургазли) Ірини Іванівни, Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного підприємства «НОВИЙ ВИМІР-2012» про визнання права власності на Ѕ частину нежитлового приміщення, звільнення майна з-під арешту.
29.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває цивільна справа за № 335/9621/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізлайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А., Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк (Бургазли) І.І., Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного підприємства «НОВИЙ ВИМІР-2012» про визнання права власності на Ѕ частину нежитлового приміщення, звільнення майна з-під арешту. 

Предметом вказаного спору є визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на Ѕ частини адміністративної будівлі літ.А-2, А’-2 загальною площею 2 189,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана шляхом проведення електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ». 

Заявник зазначає про те, що у зв`язку з наявністю боргу у ТОВ «Бізлайн» перед ОСОБА_1 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 62416368 в результаті якого було виявлено наявність у боржнка вищезазначеого майна, у зв`язку з чим зазначене майно було передано на реалізацію шляхом проведення електронних торгів Державним підприємством « СЕТАМ».Оскільки електронні торги не відбулися заявником було виявлено бажання залишити за собою вищезазначене майно. Після проведення всіх розрахунків, приватним виконавцем Шавлуковою З.А. було складено постанову про передачу майна ОСОБА_1 ..

07.09.2020 року приватним нотаріусом Вовк І.І. йому було видано свідоцтво, яким посвідчено право власності ОСОБА_1 на вищевказане нерухоме майно, проте у проведенні державної реєстрації права власності на вказане майно рішенням приватного нотаріуса Вовк І.І. від 11.09.2020 року № 54017367 йому було відмовлено на підставі ухвали Господарського суду Запорізької області від 19.08.2019 року по справі №908/2147/19 про вжиття заходів забезпечення позову, якою накладено арешт на нерухоме майно, Ѕ частина якого належить на праві приватної власності «БІЗЛАЙН», та Ѕ частина якого належить на праві приватної власності ПП «НОВИЙ ВИМІР-2012», заборонено державним реєстраторам та будь-яким іншим особам на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» здійснювати будь-які дії щодо реєстрації відчуження.

Як стало відомо заявнику вищевказане нерухоме майно 01.07.2021 року виставлено на торги (номер лоту: 485886), які відбудуться 02.08.2021 року, що, на його думку, дає підстави вважати, що предмет спору може бути відчужено на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 

З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: зобов`язання Державного підприємства «СЕТАМ» зупинити реалізацію майна, а саме: Ѕ частини адміністративної будівлі літ.А-2, А’-2 загальною площею 2 189,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в за лотом №485886; заборони Державному підприємству «СЕТАМ» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, в тому числі, але не виключно виставляти, проводити та передавати на електронні торги нерухоме майно Ѕ частини адміністративної будівлі літ.А-2, А’-2 загальною площею 2 189,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; накладення арешту на Ѕ частини адміністративної будівлі літ.А-2, А’-2 загальною площею 2 189,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити. 
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені його заяви. На його думку існують реальні ризики того, що співвідповідач може здійснити відчуження спірного нерухомого майна, чим будуть порушені його права та інтереси.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»  зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізлайн», Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова З. А., Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк (Бургазли) І.І., Державне підприємство «СЕТАМ», Приватне підприємство «НОВИЙ ВИМІР-2012», будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень судової повіски (а.с.61-67 ) до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності вищезазначених учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

  Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. 

З таким висновком суду не можна повністю погодитись.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. 
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, адже наявний обґрунтований ризик його відчуження на користь третіх осіб. Предметом позову у цій справі він заявив вимогу про визнання права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ чатину якого йому було передано на стадії виконавчого провадження у рахунок погашення боргу та видано свідоцтво, але він не може зареєструвати вищезазначене нерухоме майно, оскільки на нього накладено арешт та воно належить на праві власності по 1/2 частині відповідачам ТОВ «Бізлайн», ТОВ ПП « НовийВимір-2012». Вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для збереження майна.
Установивши, що між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно, а саме на Ѕ частину адміністративної будівлі літ. А-2, А’-2 загальною площею 2189.4 кв. м за адресою АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину якого просить визнати позивач, надавши належну правову оцінку доказам позивача, на які він посилається як на підставу для забезпечення позову, врахувавши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
При цьому, колегія суддівв зауважує, що накладення арешту на майно є обґрунтованим і співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки в разі випадку здійснення відповідачем відчуження спірного нерухомого майна на користь іншої особи позивач не зможе захистити свої порушені права в межах одного поданого позову без нових звернень до суду про оскарження реєстраційних дій та без витребування майна з чужого незаконного володіння нового власника, тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню. 
Вжиття заходів забезпечення позову має тимчасовий характер та поширюється на час розгляду справи, а тому накладення арешту на спірне нарухоме майно, яке є предметом спору у цій справі, не можна розцінювати як порушення права власності відповідачів на це майно. 
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження та дають підстави для висновку про порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасуання оскаржуваної ухвали з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. 
Керуючись ст. ст.367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2021 року у цій справі скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Накласти арешт на 1\2 частини адміністративної будівлі літ. А-2, А’-2 загальною площею 2189.4 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 .
В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий, суддя	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Кочеткова І.В.	Кримська О.М.