ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2021 року

м. Харків

справа №641/815/21

провадження №22-ц/818/3493/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач –  ОСОБА_1 ,

відповідач – Акціонерне товариство «Харківобленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання дій такими, що завдали дискримінації за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Харківобленерго» на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ященко С.О., в залі суду в місті Харкові, -
в с т а н о в и в :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.
11 березня 2021 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, в якій просив визнати незаконним та скасувати наказ від 14.01.2021 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності; визнати незаконними та такими, що завдали дискримінації дії Акціонерного товариства «Харківобленерго» щодо непереведення його на аналогічну посаду району з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» м. Харків, зобов`язавши відповідача здійснити таке переведення.
15 березня 2021 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову. 
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року заяву задоволено. Забезпечено позов шляхом заборони Акціонерному товариству «Харківобленерго» звільняти ОСОБА_1 з займаної посади старшого інспектора з контролю та обліку електроенергії Східного районного відділення Акціонерного товариства «Харківобленерго» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, до вирішення спору по суті.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Харківобленерго» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; відповідач зазначає, що забезпечуючи позов у заявлений позивачем спосіб, суд фактично вирішив спір по суті. Крім того такі заходи є втручанням у роботу Акціонерного товариства «Харківобленерго», в тому числі і в господарську діяльність товариства, що є недопустимим.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем вид забезпечення позову є необхідним для забезпечення ефективного захисту його порушених та оспорюваних прав та інтересів, оскільки звільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату працівників може мати місце на підставі притягнення його до дисциплінарної відповідальності, правомірність якого і оскаржується в судовому порядку, та буде завершальним етапом допущеної, на його думку, щодо нього дискримінації, захист від якої є також предметом позову. Крім того, суд зауважив, що такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, адже їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернуся до суду. При цьому обраний позивачем вид забезпечення не пов`язаний з зупиненням дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків.
Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. п. 1, 2, ч. 1, ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання дій такими, що завдали дискримінації.
Як на підставу вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі представник позивача посилався на те, що існує реальна загроза правам та інтересам позивача, тоді як заходи  забезпечення позову безпосередньо пов`язані з предметом спору, спрямовані на захист та збалансованість інтересів сторін. Так, 04 січня 2021 року керівництвом АТ «Харківобленерго» прийнято наказ № 3 «Про зміни в штатному розкладі товариства», відповідно до якого, зокрема, з 04 січня 2021 року підлягають створенню шляхом реорганізації на базі районних відділень АТ «Харківобленерго» м. Харків та Харківської області райони електричних мереж АТ «Харківобленерго» м. Харків та Харківської області, зокрема, Східний район з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» м. Харків. Вказаним наказом Директору з управління персоналом АТ «Харківобленерго» Кравцову В.А. наказано в термін до 10 лютого 2021 року здійснити переведення працівників районних відділень АТ «Харківобленерго» м. Харків та Харківської області до складу районів електричних мереж АТ «Харківобленерго» м. Харків та Харківської області та районів з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» м. Харків та Харківської області.  ОСОБА_1 28 січня 2021 року звернувся до керівництва АТ «Харківобленерго» із заявою про переведення його з посади старшого інспектора з контролю та обліку електроенергії Східного районного відділення АТ «Харківобленерго» на посаду старшого інспектора з контролю та обліку Східного району з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» м. Харків, на що в порядку ст. 32 КЗпП України надав свою згоду. ОСОБА_1 зазначає, що 17 лютого 2021 року за підписом Директора з управління персоналом АТ «Харківобленерго» Кравцова В.А. його було попереджено про звільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням посади старшого інспектора з контролю та обліку електроенергії Східного РВ АТ «Харківобленерго» на підставі наказу від 04 січня 2021 року № 3 та запропоновано переведення на наявні вакантні посади згідно з певним переліком, натомість копії самого переліку не надано. 22 лютого 2021 року позивач звернувся з ще однією заявою про переведення його з посади старшого інспектора з контролю та обліку електроенергії Східного районного відділення АТ «Харківобленерго» на посаду старшого інспектора з контролю та обліку району з розподілу електроенергії АТ «Харківобленерго» м. Харків, зазначивши, що в порядку ст. 32 КЗпП України надає свою згоду на переведення, натомість про результати розгляду цієї заяви позивачеві на даний час нічого не відомо. Крім того наказом від 04 березня 2021 року № 3/383к позивача переміщено на інше робоче місце за адресою: АДРЕСА_1 , а наказом від 09 березня 2021 року № 154 ос ОСОБА_1 оголошено простій. У зв`язку з цим представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просив суд забезпечити позов шляхом заборони АТ "Харківобленерго" звільняти позивача з займаної посади старшого інспектора з контролю та обліку електроенергії Східного районного відділення АТ "Харківобленерго" на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України до вирішення спору по суті.
Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення.
Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ від 14.01.2021 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Забезпечення позову шляхом заборони відповідачу звільняти позивача з займаної посади до вирішення спору по суті, не є співмірним із заявленими вимогами.
Відповідно до ч.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Статутом АТ "Харківобленерго" також передбачено право відповідача затверджувати штатний розпис товариства та зміни і доповнення до нього віднесено до повноважень Дирекції товариства.
Пунктом 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову у спосіб, про який просив позивач. Такі заходи неспівмірні заявленим вимогам.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» – задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 березня 2021 року – скасувати.
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   Н.П. Пилипчук

                                                                О.Ю. Тичкова

       Повне судове рішення виготовлено 10.11.2021 року.