ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року	Львів	Справа № 500/2658/21 пров. № А/857/14538/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2021р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Кукурудзи Андрія Євгеновича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (суддя суду І інстанції: Осташ А.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10.06.2021р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 10.06.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

14.05.2021р. представник адвокат Кукурудза А.Є., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача Скалатської міської ради Тернопільської обл. щодо неприйняття, передбаченого ч.7 ст.118 Земельного кодексу /ЗК/ України рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на  території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл.; зобов`язати Скалатську міську раду Тернопільської обл. на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл., поблизу с.Мадалівка; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення, а також стягнути з останнього на користь позивача понесені судові витрати (а.с.1-4).

          Відповідно до ст.257 КАС України справа віднесена судом до справ незначної складності, а її розгляд проведено за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною бездіяльність Скалатської міської ради Тернопільської обл. щодо неприйняття передбаченого ч.7 ст.118 ЗК України рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл.; зобов`язано Скалатську міську раду Тернопільської обл. на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішенням суду законної сили, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл., та прийняти рішення, передбачене ст.118 ЗК України; встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду у даній справі, шляхом зобов`язання Скалатської міської ради Тернопільської обл. протягом одного місяця після набрання законної сили рішення суду подати суду звіт про його виконання; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Скалатської міської ради Тернопільської обл. на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. (а.с.32-39).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Скалатська міська рада Тернопільської обл., яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати (а.с.44-47).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на виконання рішення суду від 15.03.2021р. та нової заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021р. Скалатська міська рада Тернопільської обл. включила до порядку денного сесії 21.04.2021р. за № 97 питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки і розробила проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність тієї самої ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради поблизу села Магдалівка, Підволочиського району Тернопільської обл.
Оскільки 21.04.2021р. засідання сесії не відбулося, його перенесли на інший день, в тому числі розгляд питання № 97.
Не дочекавшись вирішення питання по суті на сесії міської ради, позивач вже в третій раз звернулася до суду з позовною заявою, предметом якої є виділення тієї ж земельної ділянки під тим самим кадастровим номером.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, у 2019 році позивач зверталася до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради поблизу с.Магдалівка Підволочиського району Тернопільської обл.
Рішенням Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. № 2501 від 17.12.2019р. ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га на території с.Магдалівка та рекомендовано звернутися з відповідною заявою про надання земельної ділянки з даним цільовим призначенням по місцю реєстрації.
Позивач зареєструвала місце проживання на території Скалатської міської ради – АДРЕСА_1 .
21.01.2020р. ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради поблизу с.Магдалівка Підволочиського району Тернопільської обл.
Листом № 1966 від 06.07.2020р. позивача повідомлено про те, що розпорядженням міського голови № 71 від 20.02.2020р. в с.Магдалівці проведені громадські слухання по питанню використання земельних ділянок комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Магдалівської сільської ради. Результати проведених громадських слухань винесено на розгляд сесії міської ради.
В результаті голосування на сесії міської ради 30.06.2020р. з питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки рішення не прийнято.
Така бездіяльність Скалатської міської ради Тернопільської обл. оскаржувалась позивачем у суді.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.10.2020р. у справі № 500/2268/20 визнано протиправною бездіяльність Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви позивача від 21.01.2020р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов`язано Скалатську міську раду Підволочиського району Тернопільської обл. повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл.
Згідно рішення Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. «Про розгляд рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду (справі № 500/2268/20 від 27.10.2020р.) за позовом ОСОБА_1 » відмовлено ОСОБА_1 у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772. У мотивувальній частині зазначеного рішення Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської обл. зазначено, що таке рішення було прийнято із врахуванням думки громадян, висловленої на громадських слуханнях у с.Магдалівка, а також із врахуванням рішення Скалатської міської ради № 3417 від 15.09.2020р. «Про включення в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772».
Рішенням Скалатської міської ради № 3417 від 15.09.2020р. «Про включення в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Магдалівської сільської ради», включено до переліку земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Магдалівської сільської ради земельну ділянку площею 11,0356 га за кадастровим номером 6124684600:01:001:0772.
Оскільки рішення міської ради № 3417 від 15.09.2020р. «Про включення в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Магдалівської сільської ради» перешкоджало у реалізації конституційного права ОСОБА_1 на набуття земельної ділянки, позивач звернулася до суду із позовом про визнання його протиправним та скасування.
Відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.03.2021р. у справі № 500/135/21, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення 56-ї сесії Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. 7-го скликання за № 3417 від 15.09.2020р. «Про включення в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення на території Магдалівської сільської ради».
Підставами для скасування рішення міської ради визнано те, що прийняття вказаного рішення було направлено на перешкоджання реалізації законних прав позивача на набуття безоплатно у власність земельної ділянки, а також й те, що саме включення земельної ділянки в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення, під час реалізації законного права позивача на набуття у власність земельної ділянки на підставі ст.121 ЗК України є таким, що суперечить вимогам ч.3 ст.134 ЗК України та вказує на протиправність оскаржуваного рішення відповідача.
17.03.2021р. ОСОБА_1 втретє звернулася до Скалатської міської ради Тернопільської обл. із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність тієї самої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради поблизу с.Мадалівка Підволочиського району Тернопільської обл.
Зазначена заява ОСОБА_1 була винесена та включена до переліку питань, які винесені на розгляд сесією Скалатської міської ради Тернопільської обл. 21.04.2021р. під номером 97.
Відповідно до листа Скалатської міської ради Тернопільської обл. № 947 від 21.04.2021р. заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність тієї самої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772 не була розглянута у зв`язку із відсутністю необхідної кількості депутатів для прийняття рішення.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність належним чином оформленого рішення Скалатської міської ради Тернопільської обл. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у наданні такого дозволу свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, тому наявні підстави зобов`язати Скалатську міську раду Тернопільського району Тернопільської обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської обл., із прийняттям відповідного рішення в порядку вимог ст.118 Земельного кодексу України.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом /ЗК/ України та Законом України «Про землеустрій» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною 4 ст.122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою зазначеної статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
Згідно з частиною першою цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до п.«б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.
Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей ЗК України.
При цьому, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно з абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
Отже, цією нормою закріплено право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його наданні після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.07.2018р. в справі № 806/3095/17, від 17.12.2018р. у справі № 509/4156/15-а).

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
При цьому, відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України підставою відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що ЗК України визначені виключні підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Із матеріалів справи слідує, що незважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл., Скалатською міською радою Тернопільської обл. за заявою позивача від 17.03.2021р. не прийнято рішення за результатами розгляду такої заяви. 
Незважаючи на наявність судових рішень, які набрали законної сили, відповідач не вчиняв дій щодо прийняття відповідного рішення за результатами розгляду заяви позивача.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність бездіяльності міської ради щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.03.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської обл.

          Пунктами «а», «б» ч.1 ст.12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 80 ЗК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
З урахуванням зазначеного, до повноважень Скалатської міської ради Тернопільської обл. належить розпорядження земельними ділянками, що розташовані на її території поблизу с.Мадалівка Підволочиського району Тернопільської обл.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно ч.1 ст.46 цього Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Частиною 1 ст.47 зазначеного Закону визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.
Згідно з ч.4 ст.47 наведеного Закону постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, зважаючи на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», таке рішення приймається на пленарних засіданнях.
Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку у формі рішення свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України.

З матеріалів слідує, що позивач звернулася до відповідача не із зверненням, а із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень повинен був прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно не приймав такого. 
Відсутність належним чином оформленого рішення Скалатської міської ради Тернопільської обл. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

          Посилання апелянта на те, що міською радою було включено до порядку денного сесії 21.04.2021р. питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та розроблено проект рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, однак засідання сесії було відкладено, не підтверджує правомірності дій органу місцевого самоврядування. 
Згідно листа Скалатської міської ради Тернопільської обл. № 947 від 21.04.2021р. засідання ради 21.04.2021р., на якому мало розглядатися питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, не відбулося у зв`язку з відсутністю необхідної для роботи засідання сесії кількості депутатів міської ради (а.с.7).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 2019 року неодноразово зверталася із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл., однак такі звернення не мали позитивного результату для останньої.
Допускаючи такий черговий нерозгляд звернення позивача, незважаючи на актуальність поставлених ним питань, відповідач створив умови для юридичної невизначеності, а тому така поведінка органу місцевого самоврядування має ознаки свавільної і не відповідає вимогам закону. 
При цьому, в силу діючого законодавства позивач мала «законні сподівання» на вирішення його заяви.

Згідно п.3.1 рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2010 від 29.06.2010р. одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Таким чином, безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення за заявою позивача є прихованою формою відмови у його розгляді та прямо суперечить принципу правової визначеності.

Звідси, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ЗК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої ОСОБА_2 заяви.

З приводу дискреційності наданих відповідачу повноважень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

          Обираючи правильний спосіб захисту порушених прав позивача в цій ситуації колегія суддів враховує роз`яснення, які наведені в постанові Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно яких у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.
Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
Суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких умов колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2020р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 6124684600:01:001:0772, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл., та прийняти відповідне рішення в порядку ст.118 ЗК України.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15.

Враховуючи тривалу та систематичну протиправну бездіяльність відповідача (що підтверджено численними судовими рішеннями) та необхідність усунень порушень прав позивача, у разі задоволення позовних вимог останнього, суд першої інстанції вірно скористався повноваженнями, які визначені нормою ст.382 КАС України, та зобов`язав відповідача подати у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Скалатську міську раду Тернопільської обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.06.2021р. в адміністративній справі № 500/2658/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Скалатську міську раду Підволочиського району Тернопільської обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	С. М. Кузьмич 	
Дата складання повного тексту судового рішення: 03.11.2021р.