Ухвала
 
01 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 599/644/21
провадження № 61-16627ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3  на рішення Зборівського районного судуТернопільської областівід 26 травня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Зборівського районного судуТернопільської області від 26 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено. 
 
У жовтні 2021 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Зборівського районного судуТернопільської області від 26 травня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішено з огляду на наступне.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Ураховуючи викладене, заявники не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
 
У касаційній скарзі заявники посилаються на постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 210/2104/16-ц (провадження № 14-597цс18), від 05 грудня 2018 року в справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18), постанови Верховного Суду у від 14 червня 2021 року в справі № 235/3191/19 (провадження 61-21511сво18), від 08 квітня 2020 року в справі № 210/2272/19 (провадження 61-18268св18). Однак, вказана заявниками судова практика не є релевантною, враховуючи суб`єктний склад та дату виникнення спірних правовідносин. 
 
Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 травня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 01 грудня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк