СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року                           м. Харків                        Справа № 905/209/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А. , суддя  Шевель О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” (вх. №2795Д) на рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 (рішення ухвалено суддею Боковою Ю.В. 27.07.2021 об 11:21 год. у приміщенні Господарського суду Донецької області, повний текст рішення складено та підписано 06.08.2021) у справі №905/209/21
за позовом Акціонерного товариства “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ”, м. Запоріжжя,
до Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД”, Донецька область, м. Маріуполь,
про стягнення штрафу в розмірі 28509,53 грн.
та 
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД”, Донецька область, м. Маріуполь,
до Акціонерного товариства “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ”, м. Запоріжжя,
про стягнення 169819,68 грн., з яких основний борг в сумі 82080,00 грн., пеня в сумі 62322,69 грн., штраф у розмірі 18074,15 грн., 3 % річних в сумі 1875,32 грн. та інфляційні втрати в сумі 5467,52 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 у справі №905/209/21 позовні вимоги Акціонерного товариства “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” про стягнення штрафу в розмірі 28509,53 грн. задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” на користь Акціонерного товариства “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” штраф у розмірі 28509,53 грн., судовий збір в сумі 2270,00 грн.; зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” до Акціонерного товариства “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” про стягнення 169819,68 грн., з яких основний борг в сумі 82080,00 грн., пеня в сумі 62322,69 грн., штраф у розмірі 18074,15 грн., 3% річних в сумі 1875,32 грн. та інфляційні втрати в сумі 5467,52 грн. задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” основний борг в сумі 13680,00 грн., 3% річних в сумі 1753,87 грн., інфляційні втрати в сумі 3495,96 грн., судовий збір в сумі 283,95 грн., в задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.
ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 у справі №905/209/21 в частині відмови щодо задоволення клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання, зменшивши розмір штрафних санкцій на 90%. Також заявник просить стягнути з АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” на користь ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.
ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” посилається, зокрема на те, що суд дійшов необгрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, що, на думку заявника апеляційної скарги, є неадекватною мірою відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, не є проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, не узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом допущення використання неустойки, як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів. 
З огляду на те, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання, беручи до уваги ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, відсутність доказів на підтвердження погіршення фінансового  стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання збитків в результаті прострочення відповідача, а також враховуючи збитковість діяльності ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД”, заявник апеляційної скарги вважає, що зменшення розміру штрафних санкцій на 90% відповідає приписам ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України. 
Крім того, за твердженням заявника апеляційної скарги, затримка товару сталася через об`єктивні чинники, такі як хвороба значної кількості працівників на COVID-19, задіяних у роботі підприємства та припинення поставки електричної енергії. При цьому, АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” сам зумовив ситуацію з затримкою товару шляхом невиконання зі свого боку умов договору, не сплативши суму за поставлений товар.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 поновлено ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 у справі №905/209/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” на рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 у справі №905/209/21, попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 у справі №905/209/21 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.
23.09.2021 від АТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення – без змін (вх. №11090).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
25.10.2019 між АТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ"  (далі – покупець) та ТОВ "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" (далі – постачальник) укладено договір поставки № 727 (далі – договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі - товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною.
Згідно п. 3.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах та у спосіб, зазначені у додатку (специфікації) до цього договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010 (далі – Правила Інкотермс).
Постачальник зобов`язується поставити товар покупцеві у строки, визначені п. 3.3 цього договору (п. 3.2. договору).
Відповідно до п. 3.3. договору поставка товару здійснюється постачальником згідно п. 3.1 даного договору тільки після отримання покупцем письмового підтвердження про готовність товару до відвантаження. Поставка товару повинна бути поставлена однією партією в одному автотранспортному засобі, або згідно з графіком, якщо це оговорено додатками, специфікаціями чи додатковими угодами. 
Постачальник зобов`язаний своєчасно поставити товар відповідної якості (п. 4.1.1. договору). 
Відповідно до п. 4.2.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно здійснити оплату за поставлений якісний товар в терміни, зазначені в додатку (специфікації) або додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п. 5.1. договору ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору. 
Відповідно до п. 5.2. договору загальна сума договору на момент його складання становить 164160,00 грн з урахуванням ПДВ. Сума договору збільшується на суму наступних поставок товару шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є його невід`ємною частиною.
Згідно п. 5.6. договору порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору.
Відповідно до п. 6.1. договору право власності на товар, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від постачальника покупцю в момент передачі товару на склад покупця. 
Згідно п. 10.3. договору у разі порушення строків поставки товару згідно даного договору постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,5 % від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10 % від суми непоставленого (недопоставленого) товару. 
Відповідно до п. 10.7 договору у разі порушення термінів оплати за поставлений товар згідно даного договору більше 10-ти календарних днів покупець сплачує постачальнику пеню згідно діючого законодавства України від суми неоплаченого товару за кожний день прострочення, починаючи з 11-го календарного дня прострочення. 
Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2021, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (п. 12.1. договору).
Додатком №1 від 25.10.2019 до договору поставки №727 від 25.10.2019 сторони узгодили, що постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно переліку: барабан БКН-500 (Ч.330-036-01) у кількості 2 шт, загальною вартістю 164160,00 грн.
У вказаному додатку сторони узгодили такі умови:
- щодо поставки: DDP, склад покупця, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11. Поставка здійснюється тільки після письмового підтвердження покупцем про готовність до приймання товару. Направлення та отримання заявки на електронну адресу постачальника здійснюється з урахуванням положень п. 14.14 договору № 727 від 25.10.2019 року;
- щодо оплати: покупець здійснює оплату за фактом поставки товару шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 20 календарних днів тільки за умови виконання постачальником п. 3.4, п. 4.1.1 - 4.1.5 цього договору.
Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів відповідно до п. 3.4. даного договору. У разі надходження неякісного, некомплектного товару або нестачі покупець має право: провести часткову відмову в оплаті рахунку на суму вартості нестачі товару, або на суму вартості забракованого товару, згідно з приймально-здавальними документами; повністю відмовити в оплаті рахунку, згідно з чинним законодавством. 
Додатковою угодою №1 від 15.04.2020 до договору поставки №727 від 25.10.2019 сторони узгодили, що постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно переліку: втулку ланцюгову конвеєра у кількості 200 шт., загальною вартістю 64320,00 грн. 
Додатковою угодою сторони узгодили такі умови:
- термін поставки: протягом 5 календарних днів з дати передоплати; 
- умови поставки: СРТ, склад покупця, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11;
- умови оплати: покупець здійснює оплату шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок постачальника у розмірі 20 % передоплати від суми вартості товару протягом 5 банківських днів з дати отримання наступних документів: оригіналу рахунку на передоплату, оформленого на 12864,00 грн. (або його копії з подальшим наданням оригіналу на протязі 5 (п`яти) робочих днів від дати проведення передоплати). Решту від суми вартості товару покупець оплачує за фактом поставки, шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок постачальника через 10 календарних днів на підставі рахунку-фактури, оформленого відповідно до умов договору, та тільки за умови виконання постачальником п. 4.1.1 – 4.1.5 цього договору. 
Додатковою угодою № 3 від 10.08.2020 до договору поставки №727 від 25.10.2019 сторони узгодили, що постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно переліку: втулку ланцюгову конвеєра у кількості 520 шт., загальною вартістю 111802,08 грн. 
Зазначеною додатковою угодою сторони узгодили такі умови:
- термін поставки: до 31 жовтня 2020 року за умови направлення покупцем письмової заявки до 25 серпня 2020 року;
- умови поставки: СРТ, склад покупця, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11 (Інкотермс 2010);
- умови оплати: покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 15 календарних днів тільки за умови виконання постачальником п. 3.4, п. 4.1.1 – 4.1.5. цього договору. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів відповідно до п. 3.4. даного договору. 
У січні 2021 АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” звернулося до господарського суду з позовною заявою (вх.№2023/21 від 02.02.2021) про стягнення штрафу в розмірі 28509,53 грн., в обгунтування якої посилалось на порушення ТОВ "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" умов додаткової угоди №3 до договору поставки №727 від 25.10.2019 щодо строку поставки товару. Так, за твердженням позивача, враховуючи умови додаткової угоди, відповідач мав поставити товар у строк до 31.10.2020. Проте, товар було поставлено лише 02.12.2020, що зумовило нарахування штрафу передбаченого п.10.3 договору.
Відповідач, у відзиві на позов, не заперечуючи обставини прострочення поставки товару згідно додаткової угоди №3, просив зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.
Крім того, 19.02.2021 ТОВ "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" звернулося до господарського суду з зустрічною позовною заявою про стягнення заборгованості, штрафних санкцій за договором поставки з АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” на свою користь 169819,68 грн., з яких:
- згідно додатку до договору №1: основну суму боргу у розмірі 82080 грн., суму пені 19124,64 грн., штраф – 5745,60 грн., 3% річних -1572,05 грн., інфляційні витрати – 3495,96 грн., на загальну суму 112018,25 грн.;
- згідно додаткової угоди до договору №1 від 15.04.2020: пеню - 6303,36 грн., штраф – 4502,40 грн., інфляційні втрати – 518,13 грн., на загальну суму 11323, 89 грн.;
- згідно додаткової угоди №3 від 10.08.2020: пеню – 36894,69 грн., штраф – 7826,15 грн., 3% річних – 303,27 грн., інфляційні втрати – 1453,43грн, на загальну суму 46477,54 грн. 
Також, позивач за зустрічним позовом просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. 
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" посилалося на неналежне виконання відповідачем за зустрічним позовом грошових зобов`язань за договором поставки №727 від 25.10.2019, що стало підставою для нарахування пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 28509,53 грн., дійшов висновку про їх обгрунованість та правомірність. Відмовляючи у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 % суд зауважив, що відповідачем за первісним позовом не доведено суду виключності обставин, які могли бути підставами для зменшення судом розміру неустойки. Крім того, під час розгляду справи було встановлено, що неодноразове порушення умов договору поставки № 727 від 25.10.2019 мало місце з обох сторін. Також, суд відхилив доводи відповідача за первісним позовом щодо вжиття ним усіх можливих заходів для своєчасного виконання умов договору, зокрема, шляхом листування з приводу перенесення строків поставки товару. 
Частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що на виконання умов додатку №1 від 25.10.2019 до договору поставки №727 від 25.10.2019 ТОВ "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" поставило АТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" товар на загальну суму 164160,00 грн. В свою чергу, АТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" частково сплатив вартість поставленого товару, а саме в сумі 150480,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №351752 від 15.02.2021 на суму 68400,00 грн., а також платіжним дорученням № 351663 від 24.07.2020 на суму 82080,00 грн. Таким чином, сума, що залишилась несплаченою відповідачем за додатком №1 від 25.10.2019 до договору поставки №727 від 25.10.2019, складає 13680,00 грн. 
Розглядаючи зустрічні позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 82080,00 грн., суд першої інстанції встановив, що зустрічна позовна заява була надіслана на адресу суду 19.02.2021, при цьому заборгованість в розмірі 150480,00 грн. була сплачена до моменту подання позивачем відповідного позову до суду. А тому, суд задовольнив зустрічні позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 13680,00 грн. Крім того, місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок 3% та інфляційних, дійшов висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору підлягають стягненню 3% річних у розмірі 1753,87 грн та інфляційні у розмірі 3495,96 грн. В частині стягнення пені та штрафу суд відмовив у зв`язку з безпідставністю. 

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%, колегія суддів переглядає справу у вказаних межах.
Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 627, 629 ЦК України).
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Як вже зазначалось, пунктом 10.3. договору передбачено, що у разі порушення строків поставки товару згідно даного договору постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,5% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від суми непоставленого (недопоставленого) товару. 
Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).
За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (стаття 549 ЦК України).
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК України).
Згідно матеріалів справи, ТОВ «ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД» на підставі статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України просив суд першої інстанції зменшити розмір штрафних санкцій на 90%. 
В обґрунтування клопотання, відповідач зазначав, що перенесення строків сталося з підстав перебування значної кількості працівників на самоізоляції через хворобу COVID-19 та виникнення аварійної ситуації, у зв`язку з чим підприємство зупинило свою роботу на період з 01.08.2020 по 01.11.2020, про що було повідомлено позивача. Оскільки будь-яких заперечень щодо перенесення строків поставки позивачем не надано, відповідач вважав погодженими умови поставки. Крім того, підставами для зменшення штрафу відповідач зазначав систематичне неналежне виконання умов договору АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” щодо оплати вже поставленого товару, що зумовило неможливість поставляти товар згідно графіку, та призвело до тяжкого фінансового стану підприємства. 
Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України, ст. 233 ГК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад господарського судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе зменшення пені та штрафу. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тобто  не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Колегія суддів також враховує, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер. Слід також враховувати, що сторони укладаючи договір погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, порядок розрахунків, строки поставки, відтак сторона, прийнявши на себе зобов`язання за спірним договором, погодилася із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.
Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умови договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч. 1 ст. 231), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.
За частиною 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.
Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.
Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки.
Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.
За частиною 2 статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язань. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.
Як було зазначено, АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” заявлено до стягнення штрафні санкції у розмірі 28509,53 грн., які нараховані у зв`язку з простроченням ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” свого обов`язку щодо поставки товару на 31 день. Суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання останнього про зменшення таких санкцій. 
Проте, колегія суддів переглядаючи це питання в апеляційному порядку вважає за необхідне врахувати таке:
- виконання зобов`язання з боку ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД”, а саме поставка товару відбулася за два місяці до звернення АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” з позовом до суду. Водночас, як встановлено рішенням суду першої інстанції, позивачем за первісним позовом самим не виконано зобов`язання за договором щодо оплати товару на суму 13680,00 грн, у зв`язку з чим йому також нараховано 3% річних та інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов`язання. При цьому, останнім рішення суду не оскаржено;
- прострочка виконання зобов`язання ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” склала лише 31 день (тобто за своїм характером є незначною, порівняно із загальним строком дії договору), що не може свідчити про зловживання з його боку або нехтування ним своїми обов`язками за договором;
- сума заявлених штрафних санкцій за такий невеликий період прострочки перевищує 25% вартості товару, який було поставлено із запізненням, а тому ці санкції по суті не носять компенсаційного характеру, і не можуть бути визнані судом сумісними з принципами розумності і справедливості;
- заявлені штрафні санкції не доводились та не обґрунтовувались АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” понесеними ним збитками. Матеріали справи не містять доказів негативних наслідків для нього через незначне прострочення виконання зобов`язання з боку ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” (як-то погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання збитків).
Отже, з огляду на викладене, з урахуванням положень ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України та ст. 86 ГПК України апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення клопотання ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з нього. 
Водночас, колегія суддів вважає, що зменшення розміру штрафних санкцій на 90% фактично нівелюватиме значення неустойки як відповідальності за порушення зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів іншої сторони у зв`язку з порушенням її права на своєчасну (відповідно до строків, передбачених договором) поставку, та може призвести до порушення балансу інтересів сторін.
А тому, апеляційний господарський суд вважає можливим частково задовольнити апеляційну скаргу та зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД”, на 50%. 
Крім того, в апеляційній скарзі ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” посилається на те, що суд першої інстанції не ухвалив рішення з приводу вимоги про стягнення з АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” витрат на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., у зв`язку з чим, просив апеляційний суд вирішити вказане питання. 
Щодо вказаних доводів апеляційний господарський суд зазначає, що дійсно у зустрічній позовній заяві ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” просив стягнути з АТ “ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ” на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. До суду першої інстанції ТОВ “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” також було надано договір про надання правової допомоги від 11.02.2021, ордер на надання правничої допомоги адвокатом Горбачовою Г.М. від 11.02.2021, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 13.08.2019, узгодження тарифів від 11.02.2021, акт надання послуг станом на 19.02.2021 та платіжне доручення №470 від 15.02.2021 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу «за послуги зг. дог. №1 від 11.02.2021».
Проте, колегія суддів зауважує, що вказані вимоги не розглядалися судом першої інстанції, а тому відповідно ст. 269 ГПК України вони не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції. При цьому, порядок вирішення питання про судові витрати (якщо таке не було здійснене судом першої інстанції при прийнятті рішення), передбачений, зокрема, ст. 244 ГПК України. 
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД” задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Донецької області від 27.07.2021 у справі №905/209/21 змінити, виклавши абзаци 1 та 2 його резолютивної частини в такій редакції:
«Позовні вимоги Акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" про стягнення штрафу в розмірі 28509,53 грн. задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" (87509, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Заозерна, будинок 50; код ЄДРПОУ: 33560212) на користь Акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 11; код ЄДРПОУ: 00186542) штраф у розмірі 14254,76 грн., судовий збір в сумі 1135,00 грн. В іншій частині позову про стягнення штрафу відмовити.».
Стягнути з Акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 11; код ЄДРПОУ: 00186542) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" (87509, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Заозерна, будинок 50; код ЄДРПОУ: 33560212) 1702,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
Доручити Господарському суд Донецької області видати відповідні накази. 

Повний текст постанови складено   15.11.2021 

Головуючий суддя                                                                            О.О. Крестьянінов

Суддя                                                                                                  О.А. Пуль  

Суддя                                                                                                 О.В. Шевель