ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/870/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Бабич А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 листопада 2021 року                                                                                   м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                   - Єгорової Н.М.,
суддів                                        - Кузьменка В.В., Федотова І.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправним і скасування рішення від 28 жовтня 2020 року №971110137389 про перерахування пенсії із 01 жовтня 2020 року із розрахунку 60% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року №21-631 вих-20, та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії десять прожиткових мінімумів встановлених для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України №1789-XII "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року за №21-631 вих-20 без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше проведених виплат;
- зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за минулий період з 01 жовтня 2020 року до моменту здійснення перерахунку пенсії і переказати на його особистий рахунок.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 28 жовтня 2020 року №971110137389:
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти у порядку, спосіб, межах і строки, визначені законом, рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України №1789-XII "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року за №21-631 вих-20, та виплатити з урахуванням раніше проведених виплат за минулий час не більш, як за 12 місяців. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження максимального розміру, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Позивач вважає, що при розгляді справи № 580/870/21 в частині, що ним оскаржується, суд першої інстанції неповною мірою з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду у відповідній частині з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги позивач зазначає, що пенсія йому призначена у 2010 році відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, тобто до набрання чинності Законом №1697-ХІІ, до 01 січня 2016 року, на час призначення пенсії законодавчо не було встановлено обмежень щодо граничного розміру пенсії, а тому він має справедливі очікування щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру, з урахуванням принципу незворотності дії закону у часі.
Крім того, з апеляційною скаргою на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року в частині задоволених судом позовних вимог звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає, що під час розгляду вказаної справи суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та здійснив порушення процесуальних норм. На думку Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, безпідставним є посилання суду та вимога позивача про перерахунок розміру пенсії з врахуванням визначеного базового відсоткового розміру пенсії на час призначення пенсії позивачу, а саме в розмірі 90%, оскільки норма Закону №1789-ХІІ, а саме частина 18 статті 50-1, яка визначала даний розрахунок визначення відсоткового розміру пенсії, з 01 січня 2015 є нечинною. Тому в даному випадку слід керуватися діючи законодавством, зокрема статтею 86 Закону №1697-ХІІ.
ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Прокуратури Черкаської області від 01 липня 2014 року №543к підтверджується, що позивача звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури області на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 01 липня 2014 року у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «про прокуратуру».
11 листопада 2010 позивач звернувся заявою до відповідача щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до протоколу №30900 від 05 січня 2011 з 11 листопада 2010 позивачу призначена пенсія за вислугу років, загальний процент пенсії від заробітку - 90%.
Посвідченням від 21 березня 2012 серії НОМЕР_1 підтверджується, що позивачу призначена пенсія за вислугу років.
20 жовтня 2021 Черкаська обласна прокуратура видала позивачу довідку №21-631 вих20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року за №6-р/2020 року у справі №1-223/2018(2840/18) за нормами, чинними на 11 вересня 2020 року, за відповідною (прирівняною) посадою слідчого в особливо важливих справах прокуратури області: посадовий оклад - 37836,00грн., надбавка за вислугу років (40%) - 15134,40грн., матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) (1/2) - 4414,20грнт, 4414,20грн, усього - 61798,80грн. Вказано, що максимальна база для нарахування єдиного соціального внеску з 01 вересня 2020 року - 75000,00грн.
22 жовтня 2020 року позивач звернувся заявою до відповідача щодо перерахунку його пенсії, до якої додав додаток до заяви про перерахунок пенсії від 22 жовтня 2020 року, в якому просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 №7-р(ІІ)/2019, від 26 березня 2020 року за №6-р/2020 року, ст.81, ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року №21-631 вих20, без обмеження її максимального розміру з урахуванням раніше проведених виплат.
За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення від 28 жовтня 2020 року №971110137389, яким здійснив перерахунок пенсії з 01 жовтня 2020 року, що підтверджується даними перерахунку пенсії. Застосував загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 60.00. Основний розмір пенсії від середнього заробітку 37079.2800. Максимальний розмір пенсії 17120,00 грн.
Листом від 06 листопада 2020 року №6044-6404/Б-03/8-2300/20 відповідач на звернення позивача від 22 та 24 жовтня 2020 року на вебпортал Пенсійного фонду України повідомив, що перерахунок пенсії прокурорам обласних прокуратур здійснюється з 01 жовтня 2020 року на підставі виданих довідок про заробітну плату. Вказав, що перерахунок пенсії проведено згідно із заявою від 22 жовтня 2020 року, розмір пенсії з 01 жовтня 2020 року становить 37079,28 грн (61798,80грн (заробітна плата визначена вказаною вище довідкою) * 60%). Розмір пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії з 01 жовтня 2020 року становить 17120,00грн (1712,00грн (прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01 липня 2020 року) * 10). Відсоток розрахунку пенсії від заробітної плати визначено відповідно до Закону України №1697, що діє на дату перерахунку розміру пенсії позивача - 60%, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Вважаючи рішення відповідача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії протиправним, позивач звернулася з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року № 21-631 вих-20.
Щодо застосування відсоткового значення від суми заробітної плати при визначенні розміру пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що відсоткове співвідношення уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії, стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років без обмеженням пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Реалізація права працівників прокуратури, в тому числі і позивача, на перерахунок пенсії, визначеного  ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ  (далі - Закон № 1697-VІІ) була забезпечена  рішенням Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019.
Частиною 20  ст. 86 Закону № 1697-VІІ  (в первинній редакції) передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Первісна редакція ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від № 1697-VII та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII  щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі ст. 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч.ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: ч. 18  Закон України «Про прокуратуру» від № 1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) викладено в новій редакції, за якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; ч. 20 ст. 86 Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
За висновком Верховного Суду, починаючи з 01 січня 2015 року жоден  закон  не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру». Законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України, який упродовж 2015 - 2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив Рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019, відповідно до якого визнано таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII  зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Вказані положення визнані неконституційними втратили чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України в Рішенні від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 установив порядок його виконання: ч. 20  ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII  зі змінами не підлягає застосуванню з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; ч. 20  ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII  підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Протягом усього періоду дії норми ст. 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, особи, яким пенсія була призначена на підставі Закону України «Про прокуратуру» мали право на перерахунок пенсії, проте були позбавлені можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Така бездіяльність уряду була предметом розгляду в судах.
Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 826/8546/18 звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ  покладено саме на уряд.
Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ, та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Проте рішення суду Кабінетом Міністрів України виконано не було.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі й пенсії позивача.
Реалізація такого права була забезпечена саме Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у рішенні від 14 вересня 2020 року у зразковій справі № 560/2120/20 (адміністративне провадження № Пз/9901/9/209), на момент прийняття Конституційним Судом України Рішення № 7-р(ІІ)/2019 вже існувала суттєва різниця в оплаті праці чинних працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. Така нерівність має усуватись Пенсійним фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13 грудня 2019 року.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні зауважує, що Постанова № 657 є чинною, а тому немає підстав для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати працівників прокуратури».
З огляду на зазначені обставини справи, нормативно-правове регулювання спірного питання та сталу судову практику, колегія суддів вважає, що особи, яким пенсії призначені відповідно до  Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ  або № 1697-VII, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури.
З аналізу вищезазначеного вбачається, що на момент розгляду цієї справи законодавством України передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій згідно з ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII, відповідно до якої таке право може бути реалізовано за умови прийняття нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури та надання позивачем довідки про заробітну плату при звернені до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою.
Вказаний правовий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні від 14 вересня 2020 року у зразковій справі № 560/2120/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року.
У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року за №21-631.
Матеріали справи свідчать, що пенсійний орган погоджується з наявністю у позивача права на перерахунок пенсії, проте заперечує щодо перерахунку пенсії виходячи із розміру 90% від розміру заробітної плати, що визначена у довідці прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року за №21-631.
Надаючи правову оцінку зазначеним доводам апеляційної скарги пенсійного органу, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Таким чином, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90, а потім 80 і згодом 60 процентів від суми місячного (чинного) заробітку, а також положення ч. 2 ст. 86 Закону №  1697-VII, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватись норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Наведена позиція щодо послідовності застосування норм закону, якими визначається відсоток, з якого обчислюється пенсія, збігається з висновками Верховного Суду, викладеними у рішенні від 4 лютого 2019 року, яке набрало законної сили 16 жовтня 2019 року, у зразковій справі № 240/5401/18, в якій йдеться про зменшення відсоткового значення грошового забезпечення при перерахунку пенсії військовослужбовців.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд України у постанові від 6 жовтня 2015 року у справі № 127/11720/14-а та Верховний Суд у постанові від 8 червня 2021 року у справі № 263/15245/16-а висловили позицію щодо зміни розміру відсотків пенсії колишнім працівникам прокуратури при її перерахунку. Вказана позиція зводиться до того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Подібна правова позиція за схожих обставин також була застосована Верховним Судом у постановах від 3 травня 2018 року у справа № 308/11498/16-а, від 22 червня 2018 року у справі № 635/6663/16-а, від 19 червня 2018 року у справі № 725/1352/16-а) та від 29 червня 2020 року у справі № 490/5366/16-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватися норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а наступні зміни законодавства стосувалися зміни розміру відсотків при призначенні пенсії прокурорам.
Таким чином, Черкаський окружний адміністративний суд дійшов правильного висновку в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію, виходячи із розміру 90 % від розміру заробітної плати, що визначена у довідці прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року № 21-631, а доводи апеляційної скарги пенсійного органу стосовно неправильного застосування судом ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ та ст. 86 Закону № 1697-VII не знайшли свого підтвердження.
Надаючи ж оцінку доводам сторін про наявність або відсутність підстав для застосування обмеження граничного розміру пенсії при проведенні перерахунку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Так, обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI).
Приписи  ст. 2 цього Закону, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, визначають, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
У свою чергу, згідно ч. 18 ст. 86 Закону № 1697-VII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIIІ (далі - Закон № 911-VIII), яка набрала чинності з 01 січня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно абз. 1 п. 2 р. ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.ч. 2 та 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що вказані норми Закону № 3663-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 01 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим  Законом  її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Таким чином, указану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом № 3668-VI.
У даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.
Наведені у п. 2 розділа ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Отже, положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим приписи цього пункту, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.
Таким чином, п. 2 у контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Його аналіз дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень ст. 2 цього Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.
Також, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що тлумачення п. 2 у контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений  Законом України № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої групи, без застосування до них положень п. 2, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого ст. 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року №5207-VI  вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
При цьому, колегія суддів звертає на себе увагу факт, що норми п. 2 є лише частиною вказаного нормативно-правового акту, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Законом № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у його ст. 2).
Норми ст. 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІI.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону України № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку та які передбачають обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Положення Закону № 3668-VI та ч. 3 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Отже, на переконання судової колегії, твердження позивача про відсутність правових підстав для застосування обмеження пенсії при проведенні її перерахунку на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 20 жовтня 2020 року №21-631вих-20, є помилковим.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19 та від 10 вересня 2021 року у справі №580/5238/20.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                       Н.М. Єгорова  

Судді                                                                                             В.В. Кузьменко

                                                                                                      І.В. Федотов