ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/5916/21 пров. № А/857/17653/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С, Мікули О.І.
з участю секретаря судового засідання     Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року (суддя першої інстанції Сподарик Н.І., м. Львів, повний текст складено 22.07.2021)
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні – невиплату на день виключення зі списків частини (20.01.2021) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по березень 2018 у сумі 83580,03 грн;
зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по березень 2018 у сумі 83580,03 грн. з урахуванням компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням їх термінів, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 №159;
визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення повного розрахунку при звільненні – невиплату на день виключення із списків частини (20.01.2021) грошової компенсації за неотримане речове майно у сумі 43097,45 грн.;
зобов`язання виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 43097,45 грн.;
визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення повного розрахунку при звільненні в частині невиплати на день виключення зі списків частини (20.01.2021) грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої частиною 4 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2016-2021 роки;
зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2016-2020 роки.
У подальшому позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій п.3 прохальної частини позовної заяви викладено у новій редакції:
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІП «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням їх термінів, затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 №159, у зв`язку з невиплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по березень 2018 року у сумі 83580,03 грн. станом на день звільнення з військової служби 20.01.2021 у розмірі 2716,76 грн.
20.07.2021 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позовні вимоги викладено в наступній редакції:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні – невиплату ОСОБА_1 на день виключення із списків частини (20.01.2021), індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по березень 2018 у сумі 83580,03 грн.;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини індексації у зв`язку з порушенням строків виплати на суму індексації 82326,33 грн. за період з 01.01.2015 по березень 2018 згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Представник позивача зазначив, що 15.04.2021 позивачем отримано грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 43097,45 грн; індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по березень 2018 у сумі 82326,33 грн. Також позивачу було виплачено компенсацію за неотриманні дні додаткової відпустки. Які передбачені пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважає, що позивач має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати на суму індексації 82326,33 грн. за період з 01.01.2015 по березень 2018.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з січня 2015 по березень 2018. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з січня 2015 по березень 2018. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн.
Не погодившись із рішенням, вважаючи таке ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та права, ІНФОРМАЦІЯ_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 20.07.2021 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на день виключення зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення, 10 січня 2020 року, старшого прапорщика ОСОБА_1 спору між позивачем та прикордонним загоном щодо зазначених в позовній заяві вимог не було. Також стверджує, що головним розпорядником коштів є Міністерство внутрішніх справ України, розпорядником коштів 2 рівня є Адміністрація Державної прикордонної служби України, розпорядником коштів 3 рівня є прикордонний загін. Зазначає, що індексація грошового забезпечення не нараховувалася позивачу у зв`язку із відсутністю коштів, і була виплачена одноразовим платежем, а не носила постійний характер. Отже, військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У судовому засіданні представник відповідача Хиря В.В. підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній.
Представник позивача Хом`як Є.Л. заперечив вимоги апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді старшого механіка-водія взводу зберігання та транспортування 3-го реактивного артилерійського дивізіону; є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим 08.06.2015.
Згідно витягу №18-ос від 20.01.2021 з наказу (по особовому складу) начальника 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України м. Львів, старшого прапорщика ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби – майстра 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) відділу прикордонної служби «Шегині» І категорії (тип Б), звільненого в запас на підставі підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 20.01.2021.
Виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015-2021 роки тривалістю 98 календарних днів, відповідно до п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п. 8 розділу V Наказу МВС України від 25.06.2018 № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Держприкордонслужби України.
Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», виплачено грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років.
При цьому на день виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, ОСОБА_1 не виплачено індексацію грошового забезпечення за період січня 2015 – березень 2018, грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 43097,45 грн та грошову компенсацію за невикористані календарні дні відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2021 №702 за 2016-2020 роки.
Позивач звернувся до відповідача з проханням виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані календарні дні відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2021 №702.
Листом від 11.03.2021 Львівський прикордонний загін повідомив позивача, що грошова компенсація за неотримане речове майно за час проходження служби нарахована в розмірі 43097,45 грн., індексація грошового забезпечення за період січень 2015 - березень 2018 нараховано в розмірі 83580,03 грн. та буде виплачено з проведенням відповідних нарахувань при надходженні цільового фінансування в стислі терміни. Щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2021 №702, зазначив, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби в році звільнення з військової служби, у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні таких відпусток. Оскільки на території України діє особливий період, щорічні додаткові відпустки та деякі додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого період законодавством не передбачено.
Крім того, встановлено та не заперечується сторонами, позивачу 15.04.2021 виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 82326,33 грн., що підтверджено випискою по особовому рахунку позивача АТ КБ «ПриватБанк». Також позивачу виплачено компенсацію за неотримане речове майно в сумі 42450,99 грн.
Також відповідачем виплачено компенсацію за неотримані дні календарної відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Позивач, вважаючи, що має право на виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (щодо індексації грошового забезпечення) звернувся з вказаним позовом до суду.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 зазначеного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі ст.3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно з п.1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів,  у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 
Компенсація  громадянам  втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів  їх  виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових  доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. 
Пункт 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат передбачає, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Відповідно до п.4 вищезазначеного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Згідно з п.5 цього Порядку сума компенсації виплачується громадянам у тому ж  місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 10 квітня 2019 року у справі №686/13725/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.
Згідно витягу №18-ос від 20.01.2021 з наказу (по особовому складу) начальника 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України м. Львів, старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби – майстра 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) відділу прикордонної служби «Шегині» І категорії (тип Б), звільненого в запас на підставі підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 20.01.2021.
Встановлено, що індексація грошового забезпечення була виплачена позивачу 15.04.2021, що підтверджено випискою по особовому рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі   82326,33 грн. 
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2015 по березень 2018 року.
Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
З огляду на вказане, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Отже, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування компенсації за затримку нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.
Таким чином, твердження відповідача, що проведення нарахування та виплати компенсації за затримку нарахування та виплати індексації грошового забезпечення здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими.
Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з січня 2015 року по березень 2018, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних відносинах, вимоги позову є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Львівського прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 03.12.2021.