Ухвала
19 листопада 2021 року                                                                                   
м. Київ
справа № 641/573/19
провадження № 61-18286ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у справі за позовом 
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
08 листопада 2021 року до Верховного Суду подано вищезазначену касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду 
від 23 листопада 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів 
з дня його проголошення.
У відповідності до Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції від 23 листопада 
2020 року оприлюднена в реєстрі 26 листопада 2020 року. ОСОБА_1 двічі подавав касаційну скаргу на зазначену постанову, однак ухвалами Верховного Суду від 11 січня 2021 року та від 07 жовтня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду 
від 23 листопада 2020 року визнано неподаними та повернуто заявнику. 
При поданні 08 листопада 2021 року касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 пропущено строк касаційного оскарження, проте у касаційній скарзі заявник не порушив клопотання 
про його поновлення.
Частиною третьою статті 393 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести відповідні підстави для поновлення строку.
Заявнику необхідно порушити клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження вказаної постанови апеляційного суду та надати належні докази на підтвердження поважності пропуску такого строку.
Якщо заяву з доказами на її обґрунтування не буде подано особою 
в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, що передбачена (передбачені) 
статтею 389 цього Кодексу.
У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, визначених у цій нормі.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення на підставі, зазначеній 
у пункті 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У випадку подання касаційної скарги з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій 
статті 411 цього Кодексу.
Оскільки у поданій касаційній скарзі не визначені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення, заявнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги щодо зазначення підстави (підстав), з якої (яких) подається касаційна скарга, 
та надіслати до Верховного Суду уточнену її редакцію з копіями відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених 
статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду 
від 23 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - 
залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги до 03 грудня 
2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали 
у частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження 
з наведенням відповідних обґрунтувань й наданням належних доказів
у відкритті касаційного провадження буде відмовлено, а у разі невиконання вимог цієї ухвали щодо зазначення передбачених частиною другою 
статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судового 
рішення - касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                   Є. В. Синельников