ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10560/21	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 33/817/550/21 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч.1 cт. 173-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 28 жовтня 2021 р. в м. Тернополі з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та її захисника — адвоката Авдєєнка В. В., потерпілого ОСОБА_2 та його захисника — адвоката Боднар О. В., свідка ОСОБА_3 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої лікарем в КНП “Тернопільська університетська лікарня” Тернопільської обласної ради,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 27 серпня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Боднар О. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Зокрема, просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку із тим, що в судовому засіданні під час винесення постанови ОСОБА_2 не був присутній, а копію постанови було отримано 06.09.2021 року, що підтверджується відміткою у журналі видачі судових рішень та відміткою на оскаржуваному судовому рішенні.
Що стосується суті оскаржуваної постанови, то захисник зазначає, що місцевий суд прийшов до хибного висновку щодо відсутності у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Вказує, що 12.06.2021 о 07 год. 22 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 вчинила відносно свого колишнього чоловіка, ОСОБА_3 , та свекра, ОСОБА_2 , домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме: чинила психологічний тиск та перешкоджала у вільному доступі до житла за вищевказаною адресою, змінивши в квартирі замки.
Зазначає, що протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ серії 473398 від 12.06.2021 підтверджено факт заміни ОСОБА_1 замків від вхідних дверей до квартири, власником якої є ОСОБА_2 , в якій знаходиться його майно. При цьому посилається на п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”, яким визначено, що економічне насильство — форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Наголошує на тому, що дії ОСОБА_1 із заміни на вхідних дверях квартири замків та перешкоджання у доступі до житла є нічим іншим, як економічним насильством, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.
Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення в графі “потерпілий(і)” зазначено лише ОСОБА_2 , а у графі “свідки” - ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_1 чинила протиправні дії як і ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 . Вважає, що ОСОБА_2 не відповідальний за неточності у протоколі, допущені працівниками поліції, а тому вони не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.
Щодо апеляційної скарги поданої захисником Боднар О. В. в інтересах ОСОБА_3 , вважаю, що її слід повернути апелянту, виходячи з наступного.
Статтею 287 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Враховуючи те, в графі протоколу про адміністративне правопорушення “потерпілий(і)” вказано лише ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позбавлений можливості оскаржити постанову суду, перебуваючи в статусі свідка по справі.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його захисника — адвоката Боднар О. В., які просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 та її захисника — адвоката Авдєєнка В. В., які просили залишити постанову суду без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга захисника потерпілого Рудька Р. М. до підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи те, що під час винесення постанови судом першої інстанції ОСОБА_2 присутній не був, та те, що копію рішення отримав його захисник 06.09.2021, що підтверджується відміткою на заяві про видачу копії судового рішення, і апеляційну скаргу подав 16.09.2021 року, вважаю за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався.
Так, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд не дав належну оцінку.
Зокрема, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що в наданих матеріалах адміністративної справи не зазначено, в чому саме проявилось вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та економічного характеру відносно свого колишнього чоловіка, ОСОБА_3 , та його батька, ОСОБА_2 , а тому відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, таке рішення суду є помилковим з огляду на наступне.
Так, відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII домашнє насильство — діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Зокрема, психологічне насильство — форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; економічне насильство — форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 12.06.2021 о 07 год. 22 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинила насильство в сім`ї економічного та психологічного характеру відносно батька свого колишнього чоловіка, ОСОБА_2 , а саме, чинила психологічний тиск та перешкоджала у вільному доступі до житла за вищевказаною адресою, змінивши замки у квартирі. Так, вина ОСОБА_1 доведена:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ серії 473398 від 12.06.2021, з якого вбачається, що 12.06.2021 о 07 год. 22 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 вчинила насильство в сім`ї економічного та психологічного характеру відносно свого колишнього чоловіка, ОСОБА_3 , та його батька, ОСОБА_2 , а саме, чинила психологічний тиск та перешкоджала у вільному доступі до житла за вищевказаною адресою, змінивши замки;
- заявою ОСОБА_2 від 12.06.2021, в якій останній просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка 12.06.2021 близько 07 год. 30 хв. перешкоджала йому в доступі до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої він є. Зокрема, ОСОБА_1 без його дозволу самовільно замінила замки до вхідних дверей, чим обмежила доступ його сина — ОСОБА_3 та його самого до даної квартири;
- поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який підтвердив обставини, викладені в заяві, та додав, що 12.06.2021 він хотів потрапити в квартиру АДРЕСА_2 , яка є його власністю. Однак громадянка ОСОБА_1 , яка прописана в даній квартирі, створила йому перешкоди у вільному доступі до житла, а саме: самовільно замінила замки до вхідних дверей, та обмежила його сину - ОСОБА_3 та йому доступ до квартири, в якій останній проживає;
- поясненнями свідка ОСОБА_3 , який дав аналогічні показання, пояснивши, що зайти в квартиру вони з батьком змогли лише за допомогою поліції.
З урахуванням наведених доказів доводи апеляційної скарги про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованими.
Враховуючи сукупність наведених обставин, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена повністю, а тому постанова судді Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови, згідно якої ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 12.06.2021 о 07 год. 22 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 вчинила насильство в сім`ї економічного та психологічного характеру відносно батька свого колишнього чоловіка, ОСОБА_2 , а саме, чинила психологічний тиск та перешкоджала у вільному доступі до житла за вищевказаною адресою, змінивши замки у квартирі.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Так, з матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 12 червня 2021 року, а тому на момент розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, сплинув.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відтак, оскільки з дня вчинення даного правопорушення до часу розгляду справи апеляційним судом сплинув строк накладення стягнення у справах про адміністративні правопорушення, передбачений ст. 38 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.
За наведених обставин приходжу до висновку, що постанова судді Тернопільського міськрайонного суду від 27.08.2021 підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя
                                           П О С Т А Н О В И В:
Строк на апеляційне оскарження представнику потерпілого ОСОБА_2 - адвокату Боднар О. В. поновити.
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Боднар О. В. задовольнити частково.
Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 27 серпня 2021 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Повернути адвокату Боднар О. В. апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_3 .
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського 
апеляційного суду Г. І. Коструба